Allan & Barbara Pease

MIÉRT NEM KÉPESEK

TÖBBFELÉ FIGYELNI A FÉRFIAK,

ÉS MIÉRT NEM TUDNAK

ELIGAZODNI A TÉRKÉPEN A NŐK?

– KÜLÖNÖS TEKINTETTEL ARRA.

HOGY A FÉRFIAK MINDIG FELHAJTVA HAGYJÁK A WC-DESZKÁT

Miért jár az agyunk különbözőképpen, és mit kezdjünk vele?

Allan & Barbara Pease: Why Men Dont Listen & Women Can’t Read Maps

© Allan & Barbara Pease

Fordította: Szűr-Szabó Katalin

A fordítást az eredetivel egybevetette szerkesztette Kisbán Gyula

Köszönetnyilvánítások

Az alábbiaknak szeretnénk szívből jövő köszönetét mondani azért, hogy közvetve, közvetlenül és gyakran tudtukon kívül hozzájárultak ehhez a könyvhöz:

Ray és Ruth Pease, Bill és Beat Suler, Alison és Mike Tilley, Jarci Elliot, Stella Brocklesby. Paula Thompson, Natasha Rhompson, Col és Jill Haste, dr. Desmond Morris, Detlef Linke professzor, Carole Tonkinson, Alan Carner professzor, Bronia Szczygiel, John és Sue Macintosh, Kevin Austin, dr. Colin Tickell, dr. Rosie King, dr. Barry Kiteken, Diana Rilchie, Cadbury Sclnvepps, Amanda Gore, Esther Rantzen, Melissa, Catneron és Jasmine Pease, John Fenton, Adatn Sellars, Gary Skinncr, Mike és Carole Pease, Andy Clarke, Lan és Sue Smith, dr. Dennis Waitley, Fiona és Michael Hedger, Chrisline Malter, Ray Martin, dr. Rudi Brasch, Michael Kelly, Stephen Dain professzor, Christine Craigie, dr. Themi Garagotinas, Deríti is Burnham professzor, Barbara Gillhant professzor, Bryan Cockerill, Leanne Wilson, Geoff Arnold, Lisa Tierney, Robyn McCormick, Kerri-Anne Kennerley, Geoff Birch, fonatban Norman, Marie Ricot, jill Bett, Glen Elarrison, Julie Fenton, Nick Synwns, Peter és Hilary Westwood, Richtard és Linda Denny, Sheiltt Warson-Challis, Angéla Watson-Challis, Simon Howard, Simon Timothy Lee, Tóm Kenyon-Staney, Tony és Patrícia Earle, Darley Anderson, Sue Irvin, Leanne Christie, Anita és dave Kitc, Barry Toephcr, Bért Newton, Brendan Witlslt, Carrie Siipola, Debbie Taiese, Celia Barnes, Christina Peters, Hannelore Federspiel, David és fan Goodwill, Eunice és Ken Worden, Frank és Cavill Boggs, Graham és Tracey Dufty, Gralwm Shields, Grant Sexton, Kaz Lyon, Barry Markoff, Peter Rosetti, Mar Hitchins, Debbie Mehrtcns, jnek és Valerie Collis, Allison és John Allansou, John Hepworth, Pru Watts, Michael és Sue Rabbit, Michael és Sue Burnett, Michael és Kaye Gold ring. Mike Schoetller, Peter és Jill Gospcr, Rachel Jones, Ros és Simon Townsend, Sussan Hawryluk, Sue Williams, Terry és Tammy Buller, W. Mitchell, Waller Dickman, Bea Pullar, Alatt Collinson. Luke Causby, Russcll Jeffery, Sandra és Loren Watts, Katrinaa Flynn, Peter Draper Scott Gilmour, Janet Gilmour, Lisa Petrich, Geoff Weatherburn, David Eccles-Simkins, David Orchard, Donit Guthrie.

BEVEZETŐ

Vasárnapi kirándulás

Egy verőfényes vasárnap délután Bob, Sue és három tizenéves lányuk a tengerpartra indultak, hogy boldog semmittevéssel töltsék az időt. Bob vezetett, Sue mellette ült, és időnként hátrafordulva bekapcsolódott a lányok élénk beszélgetésébe. Bob úgy találta, mind egyszerre beszélnek és a szűnni nem akaró, fülsértő kotkodácsolásnak se füle, se farka. Végül betelt a pohár.

– Befognátok végre a szátokat! – üvöltötte.

Döbbent csend támadt.

– Miért? – bökte ki végül Sue.

– Mert vezetni próbálok! – nyögte ki elkeseredetten a férfi.

A négy nő értetlenül nézett össze.

– Ki akadályozza benne? – mormolták maguk elé.

Nem értették a beszélgetésük és a családfő autóvezetési képessége közti összefüggést. A férfi viszont nem értette, miért beszélnek négyen egyszerre, olykor más-más témáról, miközben hallhatóan egyikük sem figyel a többire.

Miért nem bírnak csendben lenni és miért nem hagyják, hogy a vezetésre összpontosítson? Fecsegésük miatt ment túl a lehajtó sávon.

Az alapvető gond rendkívül egyszerű: a férfiak és nők különböznek egymástól. Se nem jobbak, se nem rosszabbak egymásnál, csak éppen mások. Tudósok, antropológusok és szociobiológusok előtt mindez évek óta ismert tény, mint ahogy azzal is kétségbeejtően tisztában vannak, hogy társadalmi számkivetetté tehetik magukat, ha ezt az ismeretet a „Politikailag Helyes Világban” nyilvánosságra hozzák. A társadalom napjainkban eltökélten vallja, hogy a nők és férfiak egyforma készségekkel, adottságokkal és képességekkel megáldottak, miközben – micsoda iróniája a sorsnak! – a tudomány kezdi bebizonyítani, hogy egymás szöges ellentétei.

Igen ám, de hova jutunk mindezzel? Társadalmi viszonylatokban felettébb ingoványos talajra. Ennek ellenére csupán a férfiak és nők közti különbségek megértése révén kezdhetünk – egyéni gyengéink vitatása helyett – kollektív erősségeinkre építeni. Ebben a könyvben lelkesen rávetve magunkat az emberi evolúciós tudomány jelentős legfrissebb eredményeire, megmutatjuk, hogy a leszűrt tanulságok miképpen alkalmazhatók a férfi-nő kapcsolatra. A következtetéseink néha ellentmondásosak lesznek. És ellentétesek. Időnként pedig kimondottan felkavarok. Viszont biztos és alapos betekintést nyújtanak sok furcsa dologba, ami férfiak és nők közt megesik. Ha Bob és Sue elolvasták volna ezt a könyvet, mielőtt útnak indultak volna...

Miért volt olyan nehéz megírni ezt a könyvet?

Három évünkbe és több, mint 40 000 kilométerbe került megírni a könyvünket. Kutatómunkánk során újságokat olvastunk, szakértőkkel készítettünk interjúkat, szemináriumokat tartottunk Ausztráliában, Új-Zélandon, Szingapúrban, Thaiföldön, Hongkongban, Malajziában, Angliában, Skóciában, Írországban, Olaszországban, Görögországban, Németországban, Hollandiában, Spanyolországban, Törökországban, az Egyesült Államokban, Dél-Afrikában, Botswanában, Zimbabwéban, Zambiában, Namíbiában és Angolában.

Legnehezebb feladat az volt, hogy rábírjuk a magán- és közintézményeket, mondják el, mi a véleményük ezekről a tényekről. Példának okáért az összes kereskedelmi légitársaság pilótáinak kevesebb mint 1%-a nő. Amikor erről próbáltunk beszélgetni a légitársaságok vezetőivel, többségük riadtan megtagadta, hogy véleményt mondjon, attól tartva, hogy nemi előítéletekkel vagy nőellenességgel vádolják majd őket. Sokan csak annyit mondtak, hogy „nincs hozzáfűzni valóm”; egyes szervezetek még meg is fenyegettek minket, ha könyvünkben név szerint említést teszünk róluk. A női vezetők általában szolgálatkészebbnek bizonyultak, bár sokuk azonnal védekező álláspontra helyezkedett, és kutatómunkánkat a feminizmus elleni támadásnak vette anélkül, hogy tudták volna, mi is a célunk. A lejegyzett, ellentmondást nem tűrő véleményeket félhomályos szobákban, zárt ajtók mögött „bizalmasan” kaptuk nagyvállalatok vezetőitől, egyetemi professzoroktól, és meg kellett ígérnünk, hogy nem idézzük őket, s nem említjük munkahelyüket sem. Nem is egynek két külön véleménye volt: a „Politikailag Helyes” nyilvános vélemény, meg az, amit valóban gondoltak, de nem akarták, hogy idézzük.

Olykor kihívónak, máskor elképesztőnek, de remélhetően mindig magával ragadónak találod majd ezt a könyvet. Jóllehet megdönthetetlen tudományos tényeken alapul, beleszőttünk hétköznapi beszélgetéseket, hiedelmeket és a humorostól egészen a röhejesig terjedő eseteket, hogy minél szórakoztatóbbá tegyük. Megírásával az volt a célunk, hogy jobban megismertessünk önmagaddal, kedves Olvasónk és az ellenkező nemmel, hogy kölcsönviszonyotok és kapcsolatotok hasznosabb, élvezetesebb legyen és nagyobb megelégedésetekre szolgáljon.

Ezt a könyvet mindazoknak a nőknek és férfiaknak ajánljuk, akik valaha is hajukat tépve, kiguvadt szemmel kérdeztek hajnali kettőkor a partnerüket: – Hát miért nem vagy képes végre már felfogni?! – A kapcsolatok azért

futnak zátonyra, mert a férfiak még mindig nem értik, miért nem olyan a nő, mint egy férfi, miközben a nők meg továbbra is elvárják, hogy a férfi pontosan úgy viselkedjen, mint ők. Könyvünk nemcsak abban nyújt segítséget, hogy megbirkózz az ellentétes nemmel, hanem hogy megértsd önmagadat. És hogy ennek eredményeképpen mindketten boldogabbak, egészségesebbek legyetek és harmonikusabban éljetek, ameddig csak ásó-kapa és a nagyharang el nem választ egymástól.

Allan & Barbara Pease

ELSŐ FEJEZET

Egy fajhoz, de egy világ választja el őket

Egy nagyszerű teremtmény evolúciója

A férfi és a nő különbözik egymástól. Egyik sem jobb vagy rosszabb a másiknál, egyszerűen csak – más. Talán az egyetlen közös vonásuk, hogy ugyanahhoz a fajhoz tartoznak. Más világban élnek, más értékrend és merőben más szabályok szerint. Ezzel mindenki tisztában van, de alig akad olyan – kivált a férfiak közül –, aki van annyira karakán, hogy ezt be is ismerje. De az igazság – mégis – „odaát” van. Lássuk a bizonyítékot. A nyugati országokban a házasságok legalább fele válással végződik, és a legtöbb komoly kapcsolat felbomlik, mielőtt tartóssá válhatna. A férfiak és nők kultúrára, vallásra és bőrszínre való tekintet nélkül folyton a partnerük véleményén, viselkedésén, hozzáállásán és elképzelésein vitatkoznak.

Ami kézenfekvő

Ha egy férfi bemegy egy nyilvános illemhelyre, ezt általában csakis és kizárólag egy okból teszi. A nő viszont társalgónak és pszichiátriai rendelőnek használja. Két nő, aki vadidegenként lép be egy mosdóba, legjobb barátnőként és életre szóló puszipajtásként jöhet ki onnan. De mindenki rögtön gyanakvással méregetne egy férfit, ha az így kiáltana: – Figyelj, Frank, a klotyóra megyek. Velem tartasz? A férfi ki nem engedi a kezéből a tévé távirányítóját és csatornákat váltogat, a nő szívesen megnézi a hirdetéseket is. Stressz hatására a férfiak alkoholt vedelnek és lerohannak más országokat, a nők csokoládét majszolnak és vásárolnak.

A nők azzal vádolják a férfiakat, hogy érzéketlenek, érdektelenek, nem figyelnek oda a nőre, nem melegszívűek, nincs bennük részvét, nem kötelezik el magukat egy kapcsolat mellett, inkább a szex érdekli őket, mint a szerelmeskedés, és nem csukják le a vécé fedelét.

A férfiaknak az a kifogásuk a nők ellen, hogy nem tudnak vezetni, képtelenek navigálni, a térképet fejjel lefelé fordítják és így is örökké eltévednek, túl sokat beszélnek anélkül, hogy a lényegre térnének, ritkán kezdeményezik a szexet, és folyton lehajtják a vécéülőkét. A férfiak sosem találnak semmit, CD-iket mégis ábécé sorrendbe rakják. A nők mindig megtalálják az elhányt kocsikulcsot, de a célhoz vezető legrövidebb utat annál ritkábban. A férfiak úgy vélik, ők a józanabb nem. A nők tudják magukról, hogy ők azok.

Hány férfi kell egy tekercs vécépapír kicseréléséhez?

Nem tudni, ilyesmit még sosem csináltak.

A férfiak elámulnak azon, hogy egy nő besétál egy idegenekkel teli helyiségbe, és azonnal véleményt nyilvánít mindenkiről, a nők viszont nem értik, hogy lehetnek a férfiak annyira pocsék megfigyelők. A férfiakat elképeszti, hogy egy nő nem veszi észre a műszerfalon a piros vészvillogót, de ötven méternyiről is kiszúrja a sötét sarokban heverő piszkos zoknit. A nők azon hökkennek meg, hogy a férfiak, akik a visszapillantó tükör segítségével simán beparkolnak a legkisebb helyre is, képtelenek megtalálni a nő legerogénebb pontját.

Ha egy nő autóval eltéved, megáll és megkérdezi, merre menjen. A férfi szemében ez a gyengeség jele, és inkább órákig tekereg körbe-körbe, ilyesmiket motyogva maga elé: – Sikerült más útvonalat találnom – vagy – Hé! Azt a benzinkutat már láttam!

Más-más munkaköri leírás

A nő és a férfi más-más evolúciós fejlődés végtermékei, s ezt a munkamegosztás kényszere hozta magával. A férfi vadászott, a nő gyűjtögetett. A férfi megvédte a családot, a nő gyereket nevelt. Következésképpen testük és agyuk merőben másképp fejlődött.

Ahogy testük megváltozott, hogy jobban alkalmazkodjék sajátos funkcióihoz, úgy változott az agyuk is. A férfiak erősebbek és magasabbak lettek a nők többségénél, és agyuk is feladatukhoz alkalmazkodva fejlődött. A nők általában elégedettek voltak, ha a férfiak távol jártak és munkájukat végezték, míg ők otthon a barlangban a tüzet táplálták, és agyuk az életük során betöltött feladatukhoz idomult.

Évmilliók során a férfi és női agyszerkezet e szerint különböző irányban fejlődött. Nos, ma már tudjuk, hogy a két nem máshogy dolgozza fel az információt. Másképp gondolkozik. Másban hisz. Más meglátásai vannak, mást tesz első helyre és másként viselkedik.

Ha azzal áltatjuk magunkat, hogy ez nem így van, életre szóló szívfájdalmat, zavarodottságot és kiábrándulást okozhatunk.

A „sztereotip” érv

Az 1980-as évek vége óta rohamosan nőtt a férfi és nő, illetve a női és férfi agy működése közti különbségekkel kapcsolatos kutatások száma. Fejlett számítógépes agyletapogató berendezéssel először láthattuk, hogyan működik az agy „élőben”, és az. emberi elme beláthatatlanul tágas térségeire vetett első pillantásunk nyomán a férfi és nő közti különbségekre vonatkozó kérdések közül többre is sikerült választ találnunk. Mindazt a kutatási adatot, amit könyvünkben említünk, tudományos, orvosi, pszichológiai és szociológiai tanulmányokból merítettük, és ezek mind egy irányba mutatnak: nem alkalmazhatjuk az azonosság elvét; a férfiak és a nők nem egyformák. A XX. század javarészében e különbségeket a társadalmi szoktatással magyarázták, vagyis azt állították, hogy szüléink és tanáraink beállítottsága miatt vagyunk azok, akik, ők viszont a társadalom hozzáállását tükrözik viselkedésükben. A kislányokat rózsaszínbe öltöztették és játékbabát nyomtak a kezükbe, a kisfiúkat kékbe öltöztették, játékkatonát nyomtak a kezükbe és labdarúgómezt húztak rájuk. A kislányokat babusgatták és simogatták, a kisfiúkat hátbaveregették és rájuk szóltak, hogy ne bőgjenek. Mostanáig abban a hitben éltünk, hogy a megszülető baba agya tiszta lap, amire a tanárok ráírhatják a gyerek választásait és azt, hogy mit részesítsen előnyben. A most rendelkezésünkre álló biológiai bizonyítékok fényében azonban kissé más kép rajzolódik ki arról, hogy miért gondolkodunk úgy, ahogy. A kutatások eredményei meggyőzően támasztják alá, hogy hozzáállásunkért, preferenciáinkért és viselkedésünkért jórészt hormonjaink és agyunk beidegzése felelős. Ez annyit tesz, hogy ha kisfiúk és kislányok egy lakatlan szigeten nőnének fel, ahol nem lenne szervezett társadalom és szülők, akik irányítanák őket, a lányok azért csak babusgatnának, simogatnának, barátkoznának és babáznának, a fiúk meg szellemi és fizikai viadalokat vívnának társaikkal, és mindenki számára érthető alá- és fölérendeltségi viszonyt építenének ki.

Agyunk méhen belüli beidegződése és hormonjaink hatása határozza meg,

hogy miként gondolkodunk és viselkedünk.

Látni fogjuk, hogy főként agyunk beidegzésének módja, valamint a testünkben keringő hormonok döntik el – még mielőtt megszületnénk –, hogyan gondolkodjunk és viselkedjünk. Ösztöneink nem mások, mint a génjeink, amelyek meghatározzák, hogyan viselkedjen a testünk egy adott helyzetben.

Csupán férfi-összeesküvés volna?

Az 1960-as évektől fogva több, véleményét erőszakosan kinyilvánító csoportosulás is arra próbált rávenni minket, hogy tagadjuk meg biológiai örökségünket. Azt állítják, hogy kormányok, vallások és oktatási rendszerek valójában a férfiak nők elnyomására szőtt összeesküvése: összejátszanak, hogy a rendes nőket rabságban tartsák. Azzal, hogy folyton teherbe ejtik őket, csak még alávetettebb helyzetbe taszítják a nőket.

Ha a történelmet nézzük, ez látszólag igaznak is tűnik. De azért fel kell tennünk a kérdést: ha nők és férfiak egyformák, amint ezt ezek a csoportosulások állítják, hogyan uralkodhattak a férfiak ilyen korlátlanul a világ felett? Az agyműködést feltáró tanulmányokból sok választ kaphatunk erre is. A nők és férfiak nem egyformák. Esélyegyenlőség szempontjából ugyan egyenlőek, de velük született képességeik tekintetében kifejezetten nem azok. Az, hogy a férfiak és nők egyenlőek-e, politikai vagy morális kérdés, de hogy egyformák-e, ez tudományos kérdés.

A férfiak és a nők egyenlősége politikai vagy erkölcsi kérdés,

a köztük levő lényegi különbség azonban tudományos természetű.

Azok, akik tagadják a gondolatot, miszerint biológiai természetünk hatással van a viselkedésünkre, ezt gyakran a legjobb szándéktól vezérelve teszik: a nemek közötti előítéletek ellen harcolnak. Ugyanakkor azonban összezavarják az egyenlő és egyforma fogalmát, holott ezek merőben ellentétes tartalmat takarnak. Ebben a könyvben meglátod majd, hogyan támasztja alá a tudomány, hogy a férfiak és nők fizikailag és szellemileg is alapvetően különböznek egymástól – vagyis egyszerűen nem azonosak.

Vezető paleontológusok, etnológusok, pszichológusok, biológusok és az idegrendszerrel foglalkozó tudósok kutatásaiban mélyedtünk el. Kijelenthetjük: a nők és férfiak agya közti különbségek most már kétséget, spekulációt kizárva, előítélettől mentesülve tisztázódtak!

Amikor a férfiak és nők közt fennálló és ebben a könyvben megvitatott különbségeket mérlegeljük, egyesek könnyen rávághatják: „Nem, én nem ilyen vagyok! Én nem teszek ilyesmit!” Nos, talán valóban igazat beszélnek. Mi itt átlagembereket vizsgálunk, és azt taglaljuk, ahogy a nők és férfiak többsége jobbára, a múlt jórészében és a helyzetek többségében viselkedett és viselkedik. Az „átlagon” azt értjük, hogy ha egy zsúfolt helyiségben vagyunk, fel fog tűnni, hogy a férfiak testesebbek és magasabbak a nőknél, sőt ami azt illeti, 7%-kal magasabbak és átlagosan 8%-kal testesebbek. Megeshet, hogy az ott tartózkodók közül épp egy nő a legmagasabb és legterebélyesebb, de mindent összevetve a férfiak mégis magasabbak és testesebbek a nőknél. A Guinness Rekordok Könyvében a legmagasabb és legkorpulensebb emberek mindig férfiak voltak. A valaha élt legmagasabb ember Róbert Peshing volt két méter hetvenkilenc centijével; 1998-ban a legmagasabb ember a pakisztáni Alan Channa volt: két méter harmincegy centi. A történelemkönyvek teli vannak Erős Jánosokkal és Pöttöm Pannákkal! Ez tény, nem nemi előítélet.

A mi – szerzői – álláspontunk

E könyv sorait olvasva sokan érezhetnek majd önelégültséget, bosszúságot vagy haragot. Ennek oka, hogy többé-kevésbé olyan idealista filozófiák rabjai, amelyek azt állítják, hogy a nők és férfiak egyformák, ezért hát jobb, ha előre tisztázzuk, miként is vélekedünk erről mi, a szerzők: azért írtuk ezt a könyvet, hogy a két nemmel való kapcsolaton javítsunk, fejlődését előmozdítsuk. Hiszünk abban, hogy a férfiak és nők egyenlő eséllyel kell, hogy bírjanak pályájukon, válasszanak bármilyen foglalkozást, és, hogy egyforma képzettségű emberek egyforma erőfeszítésért egyforma díjazásban részesüljenek.

A különbség nem az egyenlőség ellentéte. Egyenlőnek lenni annyit tesz, mint szabad választással rendelkezni, hogy azt tehessünk, amit akarunk, a különbség meg annyit, hogy férfiként és nőként esetleg nem ugyanazt akarjuk csinálni.

Célunk a férfi és női kapcsolatok objektív vizsgálata, az ezzel kapcsolatos történeti előzmények, értelmezések és hallgatólagos következtetések magyarázata, egy boldogabb és érdemesebb élet kialakításához szükséges technikák és stratégiák kifejlesztése. Nem fogunk feltételezésekkel vagy politikailag helyesnek tartható közhelyekkel köntörfalazni. Ha valami úgy néz ki, mint egy kacsa, úgy hápog, mint egy kacsa, úgy totyog, mint egy kacsa és elegendő bizonyíték van rá, hogy az is, akkor mi annak fogjuk nevezni.

Az itt felvonultatott bizonyítékok arra mutatnak, hogy a nemek valójában hajlamosak másként viselkedni. Nem arra célzunk ezzel, hogy bármelyik nem is köteles lenne így vagy úgy viselkedni, vagy számukra ez vagy az a viselkedési mód lenne ajánlatos.

A „Természet kontra nevelés” örök vitája

Melissa ikreket szült, egy kisfiút és egy kislányt. Jasmine-t rózsaszín, Adamot pedig kék takaróba bugyolálta. A rokonság puha bolyhos játékokat hozott Jasmine-nak, egy kis focilabdát meg trikót Adamnak. Jasmine-nal mindenki gügyögve, édeskedve beszélt, egyre azt hajtogatták, milyen helyes és szép, de általában a nőrokonok kapták fel és dédelgették. Amikor a férfirokonok jöttek látogatóba, figyelmük jobbára Adamra irányult: észrevehetően hangosabban beszéltek, hasba böködték, levegőbe lódították és elkapták, és megjósolták, hogy remek focista válik belőle.

A leírtak mindenki számára ismerősen hangzanak. Felmerül azonban a kérdés: vajon biológiai természetünk váltja ki ezt a viselkedést, vagy tanult viselkedésről van szó, amit egyik nemzedék átörökít a másikra? A Természet vagy a nevelés működik?

A XX. század jelentős részében a pszichológusok és szociológusok amellett voksoltak, hogy viselkedésünkre és preferenciáinkra jobbára társadalmi neveltetésünk és környezetünk tanít meg minket. Azt azonban tudjuk, hogy a nevelés tanult jelenség: egy nevelőanya – lett légyen ember vagy majom – kiválóan felneveli kicsinyeit. A tudósok ugyanakkor azt állítják, hogy kivált a biológia, vegytan és hormonok játszanak ebben szerepet. 1990 óta számos bizonyíték támasztja alá ezt a tudományos nézetet: jobbára már agyunk szoftverével együtt látjuk meg a napvilágot. Az a tény, hogy egykor a férfiak vadásztak, a nők meg gyereket neveltek, ma is meghatározza viselkedésünket, hiedelmeinket és azt, hogy mit részesítünk előnyben. A Harvardon végzett nagyszabású kutatás bizonyítja, nemcsak máshogy viselkedünk a kislányokkal és kisfiúkkal szemben, de más szavakat is használunk. A kislányoknak lágyan azt susogjuk: – Milyen édes vagy!, – Te kis aranyos! – és: – Milyen gyönyörű kislány vagy!, a kisfiúknak meg odadörögjük: – Hé, te nagyfiú! – meg – Hűha, milyen erős vagy!

Mégis azzal, hogy Barbie-babát nyomunk a kislányok és akcióhőst a kisfiúk kezébe, még nem határozzuk meg a viselkedésüket, csupán kirívóbbá tesszük. A harvardi kutatók is arra a következtetésre jutottak, hogy a felnőttek jellegzetesen eltérő viselkedése a kislányokkal és kisfiúkkal szemben csak elmélyíti a már addig is meglévő különbségeiket. Amikor egy kacsát vízre teszünk, úszni kezd. Nézzünk a felszín alá, és látjuk, hogy a kacsának úszóhártyás lábai vannak. Ha agyát kutatjuk, rájövünk, hogy „úszó-modullal” jött a világra. Nem a tócsa teszi úszóvá, az egyszerűen csak ott van, hogy ússzon benne.

Kutatások bizonyítják, hogy sokkal inkább biológiai jellegünk termékei, mint társadalmi sztereotípiák áldozatai vagyunk. Különbözünk, mert agyunk beidegzése eltérő. Emiatt látjuk a világot máshogy, ezért tartunk mást-mást értékesnek vagy fontosnak. Se nem jobbak, se nem rosszabbak, egyszerűen csak másmilyenek vagyunk.

Emberi útikalauzunk

Ez a könyv inkább olyan útikönyvhöz hasonlít, amelynek segítségével idegen kultúrába vagy országba utazunk.

Megtaláljuk benne a helyi zsargont és a kifejezéseket, a testbeszéd jeleit, és betekintést kapunk abba is, hogy az ott lakók miért olyanok, amilyenek.

A legtöbb turista nem igen néz utána alaposabban annak az országnak, ahova utazik, és megijed vagy felháborodik, ha a helyiek nem beszélik a nyelvét vagy nem árulnak hamburgert és sült krumplit. Ahhoz azonban, hogy egy idegen kultúrát élvezzünk és még hasznunkra is váljék, először történelmét és kialakulását kell megismernünk. Azután el kell sajátítanunk a legfontosabb kifejezéseket, és első kézből kell megtapasztalnunk életmódját, hogy valóban értékelni tudjuk. Így nem nézünk ki, nem hangzunk és nem viselkedünk turistamódra, vagyis olyan emberként, aki ugyanannyit profitált volna az egészből, ha történetesen otthon marad, és csak gondolatban kalandozik idegen országokba.

Ez a könyv megtanít rá, hogyan élvezzük és hasznosítsuk a másik nemmel kapcsolatos ismereteinket. Mindenek előtt ennek történelmét és kialakulását kell áttekintenünk.

A windsori kastélynál egy amerikai turista szájából a következők hangzottak el:

– Pompás kastély, de miért építették ilyen közel a repülőtérhez?

Könyvünk tényekkel és a valósággal foglalkozik. Valóságos emberekről, hiteles kutatási adatokról, tényleges eseményekről és lejegyzett beszélgetésekről szól. Az agykutatás legújabb eredményei mellett a szocio-biológiának nevezett viszonylag új tudománnyal is foglalkozunk: ez a tudományág azt tanulmányozza, hogy a viselkedésünkre hogyan találhatunk génjeink és evolúciónk segítségével magyarázatot. Mindennek utánanéztünk, és most a lehető legegyszerűbben igyekszünk ezt eléd tárni, kedves Olvasó.

Egy sor tudományosan alátámasztott és jobbára kézenfekvőnek és gyakorlatiasnak látszó koncepciót, fogást és stratégiát is bemutatunk. Minden olyan gyakorlatot, fortélyt és véleményt, ami nem tudományos alapokon nyugszik, vagy tudományosan nem bizonyították, elvetettünk.

Korunk szőrtelen majmát vesszük most vizsgálat alá, a főemlőst, aki óriáskomputerek révén uralja a világot és leszáll a Marsra, és akinek családfáját még mindig közvetlenül egy halra lehet visszavezetni. Évmilliók alatt kifejlődött fajunkat mára egy technológiailag és politikailag helyes világba lökték, amely kevés vagy semmilyen tekintettel sincs biológiai jellegünkre.

Csaknem 100 millió évünkbe telt, hogy olyan fejlett társadalmat hozzunk létre, amely a Holdra juttatja az embert, akinek azonban ugyanúgy vécére kell mennie ott is, mint ahogyan eleinek. Egyes kultúrák egyedei talán másnak tűnnek, de a mélyben egyforma biológiai szükségletek és késztetések rejtőznek. Bemutatjuk, hogyan örököltük és adtuk tovább nemzedékről nemzedékre az egymástól eltérő viselkedési jellegzetességeinket, és meglátod majd, hogy gyakorlatilag nem léteznek kulturális különbségek.

És most vessünk egy pillantást agyunk kialakulására.

Hogyan váltunk ilyenné?

Hol volt, hol nem volt, valamikor hajdanán a férfiak és nők boldogan éltek együtt és harmonikusan végezték a dolgukat. A férfi minden áldott nap kimerészkedett az ellenséges és veszélyes külvilágba, hogy vadászként életét kockáztatva élelmet szerezzen a nőnek és gyerekeiknek, s közben megvédte őket a vadállatoktól és ellenségeiktől. Kialakultak benne a nagy távolságok bejárására alkalmas navigációs készségek, amelyek révén élelmet lelt és haza is vitte, valamint a kiváló célzási képesség, amely a mozgó célpont eltalálásában volt segítségére. Munkaköri leírása egyértelmű volt: élelemszerző – és ennél többet nem is vártak tőle.

A nő keble csak úgy dagadt a büszkeségtől, hogy a férfi életét kockáztatja, hogy gondoskodjék a családjáról. Férfiúi eredményességét azzal mérték, sikerült-e elejtenie és hazacipelnie a zsákmányt, a nő pedig becsülte azért, hogy ennyit küszködik és ilyen erőfeszítéseket tesz érte. A család fennmaradása attól függött, hogy a férfi ellátja-e élelemszerző és oltalmazó feladatát – ez volt minden dolga. Soha nem merült fel olyan igény, hogy a „kapcsolatukat elemezze”, nem kellett kivinnie a szemetet vagy tisztába tenni a gyereket.

A nő szerepköre ugyanilyen egyértelmű volt. Fejlődésének irányát az szabta meg, hogy ő kapta a gyermek világrahozatalának szerepét, és készségei is e szerepkör ellátásának megfelelően specializálódtak. A közvetlen környezetét kellett figyelnie, nincs-e veszélyre utaló jel, kiváló rövid távú navigációs képességgel kellett rendelkeznie, iránypontok segítségével kellett tájékozódnia, és olyan és olyan kifinomult érzékelőképességgel kellett bírnia, amivel a gyermekek és felnőttek viselkedésében és külsejében a legapróbb változást is észrevette. A képlet egyszerű volt: a férfi az élelemszerző, a nő a fészekőrző szerepkört töltötte be.

A nő azzal töltötte a napot, hogy a gyerekekről gondoskodott, gyümölcsöket, zöldségeket, dióféléket gyűjtött, és a közösségben élő többi nővel ütötte agyon az időt. Nem az ő dolga volt megküzdeni az ellenséggel vagy a zsákmány utánpótlásával törődni, sikerét pedig azzal mérte, hogy képes-e megszervezni a családi életet. Önértékelésének mércéje az volt, hogy a férfi mennyire becsülte otthonteremtő és gyermeknevelő tehetségéért. Azt a képességét, hogy gyermeket tud világra hozni, úgyszólván mágikusnak, sőt szentnek tartották, mivel egyedül ő ismerte az életadás titkát. Soha nem várták el tőle, hogy zsákmányt szerezzen, ellenség ellen harcoljon vagy villany-körtét cseréljen.

A túlélés kemény küzdelem volt, de a kapcsolat zökkenőmentes. És így ment ez többszázezer éven át. A nap végén a vadászok hazatértek a zsákmánnyal, amit egyenlően elosztottak, és mindenki együtt evett a közös barlangban. Minden vadász becserélte a zsákmány egy részét a nő gyümölcseire-zöldségeire.

Evés után a férfiak körülülték a tüzet, belebámultak, játszottak, meséket mondtak vagy tréfálkoztak. A történelem előtti férfi így lazított, tévécsatornák közötti szörfölés vagy újságolvasás helyett. Kimerültek a vadászatban, és igyekeztek kifújni magukat a másnap rájuk váró megpróbáltatások előtt. A nők a gyerekekkel foglalatoskodtak és gondoskodtak róla, hogy a férfiak hasa teli legyen és kipihenjék magukat. Mindkét fél értékelte a másik erőfeszítéseit: senki sem tekintette lustának a férfit, elnyomott cselédnek a nőt.

Ezek az egyszerű rituálék és viselkedési formák még ma is léteznek az olyan ősközösségi társadalmakban, amilyet Borneón, Afrika és Indonézia egyes részein találunk, vagy amilyen az ausztrál bennszülötteké, az új-zélandi maoriké, a kanadai és grönlandi eszkimóké. Ezekben a kultúrákban mindenki tudja és átlátja a szerepét. A férfi elismeri a nőt, a nő a férfit. Mindkét fél olyannak látja a másikat, mint aki egészen kivételes módon járul hozzá a család fennmaradásához és jólétéhez. A modern, civilizált országokban élő férfiak és nők körében ezek a régi szabályok már rég érvényüket veszítették, és nyomukban káosz, boldogtalanság és zavar támadt.

Ki gondolta, hogy ide jutunk?

A család fennmaradása többé már nem egyedül a férfitól függ, és a nőktől sem várják el többé, hogy gyermeknevelőként és otthonteremtőként odahaza maradjanak. Fajunk történetében először a nők és férfiak többsége összezavarodott a munkaköri leírását illetően. Te, kedves Olvasó, az emberiség azon első nemzedékéhez tartozol, amely olyan körülményekkel találja szemben magát, amelyekkel ősapáiknak és ősanyáiknak sosem kellett megbirkózniuk. A történelem során a legelső alkalommal a szerelmet, szenvedélyt és a személyes boldogulásunkat várjuk el partnerünktől, mivel a létfenntartás többé már nem elsődleges szempont. Az alapvető megélhetést a modern társadalmi szerkezet nyugdíj, szociális gondozás, fogyasztóvédelmi törvények és különböző kormányintézmények révén biztosítja. Akkor hát mik az új szabályok és hol tanulhatjuk meg őket? Könyvünk megpróbál erre is választ adni.

Miért nem segíthet a papa és a mama?

Ha Te, kedves Olvasó 1960 előtt születtél, úgy nőttél fel, hogy szüléidnél a férfi-női túlélés ősi szabályai szerinti viselkedést tapasztalhattad. Szüleid leutánozták azt a viselkedésnormát, amit a szüleiktől tanultak, akik viszont saját szüleiket utánozták, akik szintén a saját szüleiktől lesték el, és így göngyölíthetnénk ezt egészen a történelem előtti kor barlanglakójáig, a maga világosan körülhatárolt szerepkörével.

A szabályok mára gyökeresen megváltoztak, és szüléink sem tudják, hogyan segítsenek. A fiatal házasoknál a válási arány 50%-os, és ha a de facto és meleg kapcsolatokat is belevesszük, a párok szakítási aránya 70%-ra tehető. Új szabályrendszert kell tehát elsajátítanunk, hogy kideríthessük, hogyan lehetünk boldogok és hogyan menthetjük át törés nélkül érzelmi életünket a XXI. századba.

Valahol mi is csak állatok vagyunk

Az emberek többsége nem képes az állatvilág részének tekinteni magát. Nem hajlandóak beletörődni a ténybe, hogy testünk 96%-a egy lóban vagy egy disznóban is megvan. A többi állattól pusztán az különböztet meg minket, hogy gondolkodni tudunk és előre tervezünk. Más állatok csupán helyzetekre reagálnak agyuk genetikai beidegzése és viselkedésminták ismétlése révén. Nem gondolkodnak, csak reagálnak.

Az emberek jobbára elfogadják és elismerik, hogy az állatoknak ösztöneik vannak, amelyek nagyjából meghatározzák a viselkedésüket. Az ösztönös viselkedés megnyilvánulásaival nap mint nap találkozhatunk: a madarak csicseregnek, a békák brekegnek, a kankutyák felemelt lábbal pisilnek és a macskák becserkészik zsákmányukat. De mivel ezek nem intellektuális viselkedésformák, sok embernek nehezére esik összefüggést találni ezek és a saját viselkedésformái között. Még arról a tényről sem vesznek tudomást, hogy az első viselkedésformáik, a sírás és a szopás is ösztönösek voltak. Szüléinktől bármilyen viselkedésnormát örököljünk is – pozitívat vagy negatívat –, ezt valószínűleg úgy adjuk tovább gyermekeinknek, mint az állatok. Amikor egy új készséget elsajátítunk, genetikailag továbbadjuk gyermekeinknek, ugyanúgy, mint ahogy tudósok okos patkányok és buta patkányok egymást követő nemzedékeit tenyésztik ki aszerinti csoportosításban, hogy képesek-e eligazodni az útvesztőben vagy végképp eltévednek. Ha mi, emberek olyan állatnak fogadjuk el magunkat, amelynek impulzusait több millió évnyi evolúció csiszolta, akkor könnyebb alapvető késztetéseinket és ösztönzéseinket is megérteni, és magunkkal meg másokkal szemben megértőbbnek bizonyulni. És innen vezet az út az igazi boldogsághoz.

MÁSODIK FEJEZET

Magától értetődik

A FÉRFI KÉPTELEN BÁRMIT IS MEGTALÁLNI

A HŰTŐBEN VAGY A SZEKRÉNYBEN

A parti már javában folyt, amikor John és Sue befutottak. Sue a szobába lépve ránézett Johnra, majd ajkait alig mozdítva, szája sarkából odamotyogta: – Nézd azt a párt az ablaknál... – John rögtön követte a jelzett irányt. – Ne most nézd őket! – sziszegte Sue. – Hogy csinálhatod ilyen feltűnően?! – Sue nem értette, hogy bámészkodhat John ennyire tapintatlanul, John pedig képtelen volt felfogni, hogy Sue hogyan látja a szobában tartózkodókat, amikor körül sem néz. Ebben a fejezetben a férfiak és nők közötti érzékelési különbségek kutatási eredményeit derítjük fel, és azt tárgyaljuk, hogy ennek milyen jelentősége van kapcsolatainkban.

A nő mint rádiólokátor

Egy nő azonnal észreveszi, ha a másik feldúlt vagy megsértődik, míg egy férfinak általában könnyeket kell látnia, a nő dührohamát kell elviselnie vagy hogy felpofozzák, hogy ráeszméljen: valami nincs rendben. A legtöbb emlős nőstényéhez hasonlóan a nő is kifinomultabb érzékszervi képességekkel rendelkezik, mint a férfi. Gyermekek világrahozójaként és fészekőrzőként a nőnek szüksége is volt arra a képességre, hogy a mások hangulatában és magatartásában bekövetkezett árnyalatnyi változásokat is észrevegye. Az, amit mind közönségesen „női intuíciónak” nevezünk, általában az a finom érzék, amivel a nők az apró részleteket, a mások külsejében és viselkedésében beállt változásokat észreveszik. Olyasmi, ami a történelem során mindig elképesztette a férfiakat, aki félrelépnek, és mindig rajta is vesztenek.

Egyik szemináriumi résztvevőnk elmondta, hogy egyszerűen nem hitte el, milyen élesen lát a felesége, amikor neki, a férjnek valami rejtegetni valója van, ugyanakkor semmit sem lát, ha hátramenetben be kell állnia a kocsival a garázsba. Behajtás közben a kocsi lökhárítója és a garázs fala közti távolság kiszámítása ezzel szemben olyan térlátási képességet feltételez, aminek helye a jobb frontális agyféltekén található, és ami a legtöbb nőnél nem túlságosan fejlett. Erről bővebben az 5. fejezetben lesz szó.

„A feleségem ötven méterről is észrevesz égy szőke hajszálat a kabátomon,

de parkolás közben mindig nekifarol a garázsajtónak.”

A család fennmaradását óvó fészekőrzőknek leszármazottjaik viselkedésében a legapróbb változásra – fájdalomra, éhségre, sérülésre, támadókedv kellett figyelniük. Az élelemszerző férfiak sosem töltöttek annyi időt a barlangban, hogy megtanulják megfejteni a nem verbális jeleket vagy a személyek közötti kommunikáció módjait. A pennsylvaniai egyetemről Ruben Gur neuropszichológus professzor agyletapogató tesztekkel azt bizonyította, hogy amikor egy férfi agya pihen, az elektromos aktivitás mintegy 70%-a ki van kapcsolva. A női agy letapogatása pihenés közben is 90%-os aktivitást mulatott, ami azt támasztja alá, hogy a nők állandóan információt szereznek a környezetükből, amit azonnal elemeznek is. Egy nő ismeri gyermekei barátait, reményeit, álmait, szerelmi ügyeit, titkos félelmeit, hogy mit gondolnak, mit éreznek, sőt általában azt is, hogy mi rosszban sántikálnak. A férfiaknak mindebből homályosan csak annyi dereng, hogy apró termetű lények is élnek velük egy fedél alatt.

A szemük is másképp áll

A szem az agy koponyán kívül elhelyezkedő meghosszabbítása. A szemgolyó hátoldalán lévő ideghártyában 130 millió pálcika alakú fotoreceptornak nevezett sejt van, amelyek a feketét és fehéret, valamint hét millió kúp alakú sejt, amelyek a színeket különböztetik meg. Ezeket a szín-sejteket az X-kromoszóma biztosítja. A nőknek két X-kromoszómájuk van, melyek révén változatosabb kúp alakú sejtekkel rendelkeznek, mint a férfiak, és ez abban az árnyaltságban is megmutatkozik, ahogy a nők leírják a színeket. Egy férfi csak alapszínekről szokott beszélni – piros, kék vagy zöld –, de egy nő csontfehéret, vízkéket, pávakéket, mályvalilát és almazöldet emleget.

Az emberi szem feltűnő fehérje hiányzik a főemlősöknél. A szemfehérjének az emberi szemtől-szembeni kommunikációban van létfontosságú jelentősége, mert lehetővé teszi a szem mozgását és a pillantás irányítását. A női szem fehérjéből több látszik, mint a férfiakéból, mert a női kapcsolatépítésnek nélkülözhetetlen része a közvetlen közeli személyes kommunikáció, a nagyobb fehérje pedig a szemjelzések tágabb tartományának küldését és fogadását teszi lehetővé azáltal, hogy figyeljük, milyen irányba mozdul a szem.

Az ilyesfajta szem-kommunikáció a legtöbb állatfajnál nem létfontosságú, ezért kicsi a szemük fehérje vagy egyáltalán nincs is, és a kommunikáció szempontjából inkábba testbeszédre támaszkodnak.

A nőnek hátul is van szeme?

Nos, nem egészen, de majdnem. A nőnek nemcsak változatosabb kúp alakú sejtjei vannak a retinában, de a férfiakénál szélesebb perifériás látással is büszkélkedhetnek. Fészekőrzői feladattal felruházva a nő agyában olyan szoftver van, amely lehetővé teszi, hogy legalább 45 fokos szögben lásson kétoldalt, valamint az orra fölé és alá. A legtöbb nő perifériás látása akár 180 fokot is felölel. A férfi szemgolyója nagyobb a nőénél, agya pedig úgy alakítja, hogy egy fajta hosszú távú „csőlátás” alakuljon ki, ami annyit tesz, hogy a férfi tisztán és élesen lát közvetlen maga elé és nagy távolságra, mintha csak távcsőbe nézne.

A férfinak vadászként olyan látásra volt szüksége, amivel a távolban mozgó célpontokat is bemérhette és üldözhette.

A nőnek szélesebb a perifériás látása, a férfinak csőlátása van.

Kifejlesztett tehát egy úgynevezett „szemellenzős” látást, hogy figyelmét semmi se vonja el a célpontról, míg a nőnek olyan szemre volt szüksége, amivel széles körben figyelhette, nem tart-e ragadozó a fészek felé. Korunk férfija ezért talál oda könnyen a legtávolabbi sörözőbe is, viszont soha nem talál semmit a hűtőben vagy a szekrényben.

1997-ben Nagy-Britanniában 3952 gyermek halt meg vagy sérült meg közlekedési baleset következtében; ebből 2460 a kisfiú és 1492 a kislány. Ausztráliában kétszer több gyalogosan közlekedő kisfiút ér baleset, mint kislányt. A fiúk kevésbé óvatosak, amikor átmennek az utcán, és ez a tény a gyengébb perifériás látással karöltve növeli az esélyt, hogy baleset áldozataivá válnak.

Miért lát meg mindent a nő?

A szemet 100 megabájtnyi számítógépes adatnak megfelelő fény foton éri másodpercenként. Az agynak ez már túl sok, ezért lecsökkenti az információt a túléléshez legszükségesebbre. Ha agyunk például egyszer felfogta az ég összes színárnyalatát, akkor kiválasztja azt, amit látni szeretne: a kék színt. Agyunk tehát leszűkíti a látásunkat, hogy csak egy bizonyos dologra összpontosítsunk. Ha egy tűt keresünk a szőnyegen, ehhez egy sokkal koncentráltabb, keskenyebb látószög is elegendő. A férfiak vadászatra beidegzett agya kisebb szögben lát mindent. Fészekőrzői múltja miatt a nő agya szélesebb perifériás szögben dekódolja az információt.

A felszívódott vaj sikamlós esete

Nincs a világon nő, aki ne folytatott volna már az alábbihoz hasonló beszélgetést egy nyitott hűtőajtó előtt álló férfival:

David: Hol a vaj?

Jatt: A hűtőben.

David: Ott keresem, de egy szemernyit sem látok.

Jatt: Pedig ott van – tíz perce sincs, hogy odatettem!

David: Lehetetlen. Máshova tehetted. Itt bizony nyoma sincs!

Jan ekkor nagy léptekkel beront a konyhába, benyúl a hűtőbe, és mint bűvész a nyulat, elővarázsolja a vajat. Tapasztalatlanabb férfiak ezt olykor trükknek vélik, és azzal vádolják a nőt, hogy mindent eldug előlük a fiókokban meg a szekrényekben. Zoknit, cipőt, alsóneműt, dzsemet, vajat, kocsikulcsot, pénztárcát – mindez ott van az orruk előtt, csak épp ők nem látják! A nőnek fejét sem kell elfordítania, hogy szélesebb perifériás látásával áttekintse a hűtő vagy szekrény tartalmát. A férfi ugyanakkor jobbra-balra, le és fel mozgatja a fejét, amikor az „eltűnt” tárgyakat keresi.

E látási különbség igen fontos kihatással van egész életünkre. Biztosítási társaságok statisztikái például azt bizonyítják, hogy útkereszteződésekben a női autóvezetőket a férfiaknál ritkábban találják el más autók oldalról. A nő jobb perifériás látása lehetővé teszi, hogy lássa az oldalról közeledőket. Valószínűbb, hogy elölről vagy hátulról szaladnak bele, amikor megpróbál beparkolni, mivel ehhez kevésbé fejlett térlátását kell igénybe vennie.

A nő életében kevesebb feszültséget teremt majd, ha belátja, hogy egy férfi számára micsoda gond az orra előtt levő dolgokat észrevenni. A férfi is nyugodtabban él, ha hisz a nőnek, amikor az azt mondja, hogy „A szekrényben van!”, és folytatja a keresgélést.

A férfi és a stírolás

Nagyobb szögű perifériás látásának köszönhetően a nőt ritkán kapják rajta a stíroláson.

Nem volt még férfi, akit ne vádoltak volna, hogy a nőket stírolja, de kevés nőt vádol partnere azzal, hogy a férfiakat bámulja. Szexkutatók egyöntetűen vallják, hogy a nők legalább annyit – ha nem többet – gusztálják a férfiak testét, mint amennyit a férfiak a nőkét. Kitűnő perifériás látásuk miatt a nőket mégsem szokták rajtakapni.

Hiszem, ha látom

Az emberek többsége nem hisz el semmit, amíg bizonyítékot nem lát rá, de vajon hihetünk-e a szemünknek? Milliók esküsznek az ufókra, noha az összes bejelentett eset 92%-a isten háta mögötti helyeken, szombat este tizenegy után történt – azaz épp a sörözők záróráját követően. Még soha nem látott egyetlen miniszterelnök vagy elnök ufót, és ufók sem szoktak egyetemi városok közepén, állami kutatólaborok vagy a Fehér Ház gyepén landolni. És rossz időben sem szállnak le.

Edward Boring kutató a következő képpel illusztrálta, hogy ugyanazon a képen mind mást látunk. A nők valószínűleg inkább egy idős asszonyt látnak, aki kabátja szőrmegallérjába fúrja az állát, a férfiak meg egy fiatal nő arcélét balról, amint kissé elfordul tőlünk.

Az 1. ábra is azt mutatja, hogy amit látunk, az nem feltétlen az, amit látnunk kell.

A 2. ábrán agyunkat abba a téveszmébe ringatják, hogy azt higgye: az asztal távolabbi oldala hosszabb, mint a közelebbi. A nőket általában mulattatja ez az ötlet, a férfiak azonban bizonyítékot követelnek, vonalzót ragadnak és méricskélni kezdenek.

A 3. ábrán agyunk figyelme a kisatírozott formákra összpontosít, amik szabálytalan formáknak látszanak. Ha azonban más szemmel nézzük őket és a fehér részre összpontosítunk, feltűnik a FLY szó. Egy nő hamarabb észreveszi ezt, mint egy férfi, mivel a férfi agya megreked a geometriai alakzatoknál.

Miért inkább a férfi vezessen éjjel?

Jóllehet a nő jobban lát sötétben, mint a férfi, különösen a színkép vörös tartományában, a férfi látása alkalmasabb arra, hogy egy keskeny mezőben távolra lásson, ezért jobban – és főként biztonságosabban – lát éjjel távolra, mint a nő. A férfi – jobb agyféltekéje térbeli készségének birtokában – észre tudja venni és azonosítani tudja az úton előtte és mögötte haladó más jármű mozgását. A legtöbb nő tanúsítja, milyen az éjszakai vakság: képtelenek megkülönböztetni, az út melyik oldalán közeledik a szembeforgalom. A férfi vadászathoz szokott tekintete jobban megbirkózik ezzel a feladattal. Ebből következik, hogy ha hosszú autóútra indulunk, ésszerűbb, ha a nő nappal vezet, a férfi meg éjjel. A nők jobban látják éjjel a részleteket, mint a férfiak, de csak rövidebb, szélesebb szögben.

Hosszú utazások alkalmával a férfiaknak éjjel,

a nőknek nappal ajánlatos vezetni.

A férfi jobban megerőlteti a szemét, mint a nő, mert szeme a távolba látáshoz deformálódott, és állandóan hozzá kell szoknia ahhoz, ha a számítógép monitorját vagy újságot kell olvasnia. A nő szeme alkalmasabb a szemhez közelibb tevékenységek követéséhez, ezért tovább bír apróbb részleteken dolgozni. Egyúttal agya is a kis területen végzett, koordinált, finom motorikus tevékenységre beidegzett, ami azt jelenti, hogy egy átlagos nő kiválóan fűzi be a cérnát a tűbe vagy olvassa a szöveget a monitoron.

Miért van a nőnek hatodik érzéke”?

Évszázadokon át nőket égettek meg a máglyán, mert „természetfeletti erővel” rendelkeztek, így például megjósolták egy kapcsolat kimenetelét, kiszúrták a hazudozókat, állatokkal beszélgettek és kiderítették az igazságot.

1978-ban egy televíziós műsor számára kísérletet végeztünk; a műsor arra a női képességre irányította a figyelmet, hogy képesek a csecsemők testbeszédét megfejteni. Egy szülészeten síró babákról készített tíz másodperces filmklip-válogatást hasonlítottunk össze, és megkértük az anyákat, hogy kikapcsolt hang mellett nézzék végig a klipeket. Az anyák így csak vizuális információt kaptak.

A legtöbb anya az éhségtől a fájdalomig, a szélgörcsöktől a fáradtságig az érzelmek széles skáláját tudta gyorsan beazonosítani. Amikor apákkal is elvégeztettük ezt a tesztet, a találatarány elszomorító volt: 10%-nál kevesebben tudtak két érzésnél többet megnevezni. És még akkor is erős volt a gyanúnk, hogy csak találgattak. Az apák többsége diadalittasan kivágta: – „Az anyja kell neki!” – A legtöbb férfi alig vagy egyáltalán nem tudta megállapítani, milyen különbség van az egyes sírások között. A nagyszülőkkel is végigcsináltattuk a tesztet, hogy lássuk, a korral csökken-e ez a képesség. A nagyanyák az anyák találatarányának 50-70%-át teljesítették, míg a nagyapák közül sokan még a saját unokájukat sem ismerték fel!

Egypetéjű ikrekkel végzett kísérleteink során kiderült, hogy a nagyapák képtelenek voltak külön-külön azonosítani az ikreket, míg a család nőtagjainak többsége nagyobb nehézség nélkül boldogult ezzel a feladattal. Az olyan egypetéjű ikrekről szóló filmek, ahol az ikrek pénzért vagy szerelemért mindenkit átejtenek, a valóságban csak akkor működhet, ha az ikrek lányok: a férfiakat ugyanis könnyebb palira venni. Ma egy szobában ötven pár van, egy átlagos nőnek tíz percébe sem kerül, hogy a párok közti kapcsolatot kielemezze. Amikor egy nő belép egy szobába, kiváló érzékelőképessége révén hamar felméri, melyik pár jön ki egymással, kik veszekedtek, ki kivel próbál kikezdeni és melyik párban vannak versengő vagy barátságos nők. Kameránk merőben más képet mutat, amikor férfi lép a szobába: a férfiak először a bejáratokat és kijáratokat mérik fel – ősi agyi beidegződésük azt értékeli, honnan várhatnak támadást és mik a lehetséges menekülési útvonalak. A következő lépésben ismerős vagy ellenséges arcokat keres, majd felméri a szoba alaprajzát. Logikus elméje felfigyel olyasmikre, amiket ki kellene javítani, mint például egy kiégett villanykörte vagy kitört ablak. Eközben a nők már végigvizslatták az összes arcot a szobában, tudják, hogy áll a helyzet, ki kicsoda és hogy érzi magát.

Miért képtelen a férfi hazudni a nőnek?

Testbeszéd kutatásaink nyomán arra a következtetésre jutottunk, hogy szemtől-szembeni kommunikáció során a nem verbális jelek a mondanivaló hatásának 60-70%-át teszik ki, míg a kimondott szavak csak 20-30%-át. Nagyszerű érzékszerveivel egy nő azonnal megszerzi és elemzi ezt az információt, és az agy két féltekéje közti gyors információátadás révén gyakorlottabban egyesíti és fejti meg a verbális, vizuális és egyéb jeleket.

A férfiak többségének ezért törik bele a bicskája, ha egy nőnek a képébe hazudik. Ugyanakkor a nők többsége tudja, hogy egy férfi képébe hazudni viszonylag gyerekjáték, mivel a férfiból hiányzik a szükséges fogékonyság, hogy a nő verbális és nem verbális jelei közti összhang hiányát észrevegye.

A legtöbb nő mindig is a lebukás veszélye nélkül játszhatja meg az orgazmust. Az a férfi azonban, aki nőnek akar hazudni, jobban teszi, ha telefonon vagy levélben teszi, vagy egy koromsötét szobában, fejére borított takaró alól.

Csupa fül vagyunk

Főemlős múltunkban fülünk a kutyákéhoz, lovakéhoz és macskákéhoz hasonlított. A kutya füle, ami most olyan, mint a miénk volt eredetileg, képes nagyon magas rezgésszámú hangokat is meghallani, amit emberi füllel már nem hallunk. Kutatások azt bizonyítják, hogy a kutyafül másodpercenként 50 000 rezgést képes érzékelni, sőt egyes esetekben akár másodpercenként 100000-et is. Egy csecsemő másodpercenként 30 000 rezgést hall, de ez, mielőtt betöltené a huszadik életévét, 20 000-re csökken, hatvanéves korra pedig 12 000-re. A hifi-berendezések most másodpercenként 25 000-es frekvenciával működnek, ami annyit tesz, hogy pénzkidobás lenne új sztereóberendezést venni a nagy szüléinknek – úgysem hallanának többet a zenéből.

A törzsfejlődés során kilenc izommaradvány van az emberi fülben és az emberek mintegy 20%-a még ma is képes a fülét mozgatni velük. Úgy látszik, akkortól nem hegyezzük a fülünket, amióta a fejünkkel fordulunk a hang irányába, és fülünk széle behajlott, hogy az erős torzítást tompítsa. Charles Darwin az emberi fülkagyló felső porclécén egy kis dudort talált – egykori fülhegyünk maradványát –, amit „darwini gumónak” nevezett el.

A nő hallása is jobb

A nők hallása élesebb, mint a férfiaké, és kitűnően meg tudják különböztetni a magas hangokat. A női agyat úgy programozták be, hogy éjjel meghallja a csecsemősírást, míg az apa ebből mit sem hall és mélyen alszik tovább. Ha a távolban egy kismacska nyávog, a nő biztos meghallja. A magasrendű térbeli- és tájékozódási képességgel megáldott férfi viszont megmondja, merre lehet a cica.

Míg a férfi édesdeden alszik, a nőt megőrjíti a csöpögő csap.

Egyhetes kislányok már felismerik anyjuk hangját vagy több hang közül felismerik egy velük egy szobában levő másik baba sírását. Egyhetes kisfiúk képtelenek erre. A női agy képes a hangokat elkülöníteni egymástól és kategorizálni, sőt az egyes hangokat meg is határozza. A nő ezért tud párbeszédet folytatni valakivel, miközben egy másik beszélgetést is végighallgat. És ezzel magyarázható, hogy egy férfi miért képtelen a beszélgetésre figyelni, ha közben szól a tévé vagy edénycsörgés hallatszik a konyha felől. Ha megszólal a telefon, a férfi rögtön csendet parancsol, lehalkíttatja a zenét és kikapcsoltatja a tévét, mielőtt a kagylót felvenné. A nő simán felkapja a kagylót.

A nő a sorok közt is olvas

A nők rendkívül fogékonyak a hangerő és hangmagasság árnyalatainak változásaira. Emiatt képesek megneszelni a gyermekekben és felnőttekben végbemenő érzelmi változásokat. Következésképpen minden tisztán éneklő férfira nyolc hasonló nő jut. E képességre vezethető vissza a nőktől gyakran hallható kifejezés: – Ne beszélj velem ilyen hangon! –, amikor férfiakkal vagy fiúkkal vitatkoznak. A legtöbb férfinak fogalma sincs arról, mire”céloz.

Csecsemőknél végzett kísérletek során kiderült, hogy a kislányok kétszer erősebben reagálnak az erős hangokra, mint a kisfiúk. Ez azt is megmagyarázza, hogy a kislányokat miért lehet könnyebben megnyugtatni és lecsitítani magasabb hangfekvésű gügyögéssel, az anyák ösztönösen miért énekelnek nekik altatódalt, a fiúkkal viszont beszélgetnek vagy játszanak. A nők hallás terén mutatkozó előnye jelentősen hozzájárul az ún. „női intuícióhoz”, és a nők részben ezért tudnak beszélgetés közben a „sorok között olvasni”. A férfiaknak ezzel együtt nincs miért búsulniuk. Pompásan azonosítják és utánozzák az állathangokat, ami a történelem előtti vadásznak biztosan nagy előnyt jelentett. Kár, hogy mostanában már kevés hasznát venni.

A férfinak térhallása van

A nők ügyesebben különböztetik meg a hangokat, a férfiak viszont pontosan tudják, melyik irányból hallják őket. Ez, valamint az a férfiúi képesség, hogy felismerik és utánozni tudják az állathangokat, teszi őket kiváló vadásszá. De hogyan alakítja az agy a hangot térképpé?

A kaliforniai műegyetemen Masakazu Konishi professzor gyöngybaglyok tanulmányozása során jutott közel a válaszhoz: ezek a madarak az embernél is pontosabban meg tudják különböztetni, honnan jön a hang. Akárhonnan hangzik fel, rögtön abba az irányba fordítják a fejüket. Koishi a baglyok agyának hallás-központjában egy sejtcsoportot fedezett fel, amely pontosan feltérképezi a hangforrás helyét. A hangforrások ugyanazt a kb. 200 milliomod másodpercnyi hangot sugározták a baglyok mindkét fülébe, de különböző sebességgel, és ez elég volt ahhoz, hogy a állat agya 3 dimenziós térbeli térképet alkosson a hangforrás helyéről.

A baglyok tehát szinte abban a pillanatban a fejüket a hangforrás felé fordítják, így veszik észre a rájuk leselkedő veszélyt. Valószínűleg ugyanilyen képességük van a férfiaknak is, és ezzel tudják meghatározni a hangok irányát.

Miért nem figyelnek a fiúk?

Tanáraik és szüleik gyakran szidják a fiúkat, hogy nem figyelnek oda. A fiúk fejlődése során – kivált a kamaszkorhoz közeledve – hallójárataik rohamos növekedése átmeneti süketséget okozhat. A tanárnők általában másként szidják a lányokat, mint a fiúkat, és ösztönösen tisztában vannak a női és férfi hallási különbségekkel.

Ha egy lány kerüli a tanára tekintetét, miközben korholják, a tanár, ha nő, folytatja a szidást. Ha egy kisfiú nem néz rá, a tanárnők többsége ösztönösen ráérez, hogy a gyerek vagy nem hallja, vagy oda sem figyel, és így szól hozzá: – Nézz rám, amikor hozzád beszélek! – A fiúk, sajna, jobb látási, mint hallási képességgel vannak felruházva. Ezt egyszerűen bebizonyíthatjuk, ha megszámoljuk a következő mondatban a „t” betűket:

A lezárt akták több éves kutatómunka eredményeként születtek.

A fiúk jobb eredményt érnek el, ha olvassák a szöveget. Ha viszont felolvasnak nekik, a lányok bizonyulnak ügyesebbnek és pontosan meghallják, hány „t” betű van a mondatban.

A férfi elsiklik a részletek felett

Lyn és Chris hazafelé tartanak egy buliról. A férfi vezet, a nő navigál, és épp most kaptak össze azon, hogy a nő azt mondta, forduljon balra, amikor jobbat akart mondani. Kilenc percnyi némaság után a férfiban feldereng, hogy valami nem stimmel. – Drágám... ugye nincs baj? – kérdezi Chris. – Nincs! Minden a legnagyobb rendben van! – süvölti Lyn.

A hangsúly megerősíti Chrisben, hogy távolról sincs rendben minden. – Valami rosszat csináltam ma este? – firtatja tovább. – Nem akarok erről beszélni! – vágja oda Lyn.

Amit annyit tesz, hogy dühös és igenis beszélni akar róla. A férfinak közben halvány fogalma sincs, hogy mivel dúlta fel kedvesét. – Kérlek, mondd már meg, mit tettem! – könyörög. – Tényleg fogalmam sincs, mi lehetett az!

Az ilyen beszélgetések során a férfi igazat mond: egyszerűen nem érti a probléma lényegét. – Rendben van – egyezik bele a nő. – Majd én elmondom, mi a gond, még ha adod is itt az ártatlant! – A férfi azonban nem játssza meg magát. Valóban nem érti, miről lehet szó. A nő mély lélegzetet vesz, és nekidurálja magát. – Az a kis ribanc egész este rajtad lógott, és tette-vette magát előtted, de te nem ráztad le, hanem még adtad alá a lovat!

Chris a döbbenettől némán mered maga elé. Miféle ribancról beszél Lyn? Ki tette-vette magát? Hisz’ ő semmit sem látott. A helyzet az, hogy míg a „ribanc” – ez kimondottan női meghatározás, férfiak szexinek neveznék az illetőt – Chris-szel beszélgetett, a férfinak fel sem tűnt, hogy a nő a csípőjével felé dőlt, lábfeje a férfi felé fordult, a haját dobálta, a combját simogatta, fülcimpáját masszírozta, a szokottnál hosszabban nézte őt, a borospohara talpát cirógatta és olyan hangon csacsogott, mint egy iskoláslány. A férfi vadász. A láthatáron eliramló zebrát felfedezi, és meg tudja mondani azt is, milyen gyors. Hiányzik viszont belőle az a női képesség, amivel felfoghatná a vizuális, vokális és testbeszéd jeleket, amelyekből rájöhetne, hogy valaki rástartolt. Az estélyen minden nő látta, hogy a „ribanc” mit művel, pedig arra sem fordultak. Telepatikusán körbefutott a „ribiriadó”, amit minden nő „fogott” a szobában. Ám a legtöbb férfi ebből semmit sem vett észre.

Így amikor a férfi azt állítja, hogy e vádak hallatán az igazat mondja, akkor ez valószínűleg így is van. A férfiak agya nem alkalmas a részletek meg-hallására vagy megpillantására.

Az érintés varázsa

Az érintés életadó lehet. Harlow és Zimmerman majmokon végzett korai kísérletei is bebizonyították, hogy a kismajmokon simogatás híján lehangoltság uralkodott el, megbetegedtek és meghaltak. Hasonló jelenségekre figyeltek fel elhanyagolt gyermekeknél is. Hatásos kísérletet végeztek kisbabákon tízhetestől fél éves korukig: úgy találták, hogy azok a gyerekek, akiket anyjuk simogatott, lényegesen ritkábban hűltek meg és szortyogott az orruk, kevesebbet hánytak vagy volt hasmenésük, mint azoknak, akiket anyjuk nem simogatott. Más kutatók arra világítottak rá, hogy a neurotikus vagy depressziós nők javulásának üteme attól függ, hogy hányszor ölelik meg őket és milyen hosszan.

James Prescott antropológus, aki úttörő munkát végzett a gyermeknevelés és erőszak összefüggése terén, arra a következtetésre jutott, hogy azokban a társadalmakban, ahol a gyermekeket ritkán simogatták szeretetteljesen, a legnagyobb volt a felnőttkori erőszakos cselekmények aránya. A szerető szülők mellett felnövő gyerekek általában jobb, egészségesebb és boldogabb felnőtté válnak. Szexuális bűnözők és gyermekekkel fajtalankodók múltjában szeretetlenség, erőszak, gyermekként elszenvedett ridegség és gyakran sivár otthonokban eltöltött gyermekkor rejlik. Nem egy, az érintést nem kultiváló kultúrában nagy szeretet övezi a kutyákat és macskákat, mivel az ember rajtuk keresztül simogatással és veregetéssel élvezheti az érintés örömét. A házi kedvencekkel alkalmazott terápia jelentősen hozzásegíti az embereket, hogy leküzdjék depressziójukat és más mentális problémáikat. Elég ha azt nézzük, hogy imádják házi kedvenceiket az angolok, ez az érintéstől mélységesen idegenkedő emberfaj. „Az átlag angol még a metróban embertársához préselve is kétségbeesetten úgy tesz, mintha egymaga lenne”, mondta róluk Germaine Greer.

A nők bőre érzékeny

A test legnagyobb szerve a bőr: nagysága körülbelül két négyzetméter. Elszórtan kétmillió nyolcszázezer fájdalomérző, kétszázezer hidegérző és ötszázezer érintés- és nyomásérzékelő receptor található benne. A lányok születésüktől fogva jelentősen fogékonyabbak az érintésre, felnőttként pedig a nő bőrfelülete tízszer érzékenyebb a tapintásra és nyomásra, mint a férfié. Mérvadó tanulmányból tudjuk, hogy a vizsgálat során legérzékenyebbnek tekintett fiúk is jóval kevesebbet éreztek, mint a legkevésbé érzékeny lányok. A női bőr vékonyabb a férfi bőrnél, télen külön zsírréteg biztosít meleget és a férfiak bőrénél nagyobb ellenállóképességet.

Az oxitocin olyan hormon, amely az érintés utáni vágyat ösztönzi és feltüzeli tapintó receptorainkat. Nem csoda, hogy a nők, akiknek receptorai tízszer érzékenyebbek a férfiakénál, olyan nagy fontosságot tulajdonítanak férfipartnerük, gyermekeik és barátaik ölelgetésének. Testbeszéd kutatásaink során fedeztük fel, hogy a nyugati kultúrában társasági csevegés közben egy nő négyszer-hatszor gyakrabban érint meg egy másik nőt, mint hasonló alkalmakkor egy férfi egy másik férfit. A nők a férfiaknál lényegesen többször használnak „tapintós”-kifejezéseket; a sikeres emberről azt állítják, hogy „amihez csak hozzáért, arannyá válik”, vannak, akik „túlérzékenyek” vagy ellenkezőleg „vastagbőrűek”. A nő szeret „érintkezésben maradni” és nem szeretne „mások bőrében lenni”. „Érzésekről” beszél, „érintik” őt a külvilág dolgai, mivel több mindenben „érintett”, gyakran „felborzolja” mások idegeit, hogy „égnek áll a hajuk”.

Társaságban beszélgetés közben egy nő négyszer-hatszor gyakrabban

érint meg egy másik nőt, mint hasonló alkalmakkor egyik férfi a másikat.

Pszichiátriai betegek közölt végzett vizsgálatok során arra a felfedezésre jutottak, hogy feszültség esetén a férfiak kerülik az érintést és visszahúzódnak saját világukba. Ugyanakkor a vizsgálatban szereplő nők kezdeményezőn léptek fel a férfiakkal szemben: nem szexet akartak, hanem az érintés meghittségére vágytak. Amikor egy nő érzelmileg elszigetelődik vagy dühös a férfira, leggyakrabban így kiált fel: – Ne érj hozzám! noha ez a kifejezés nem sokat jelent egy férfi számára. A tanulság? Ha egy nőt meg akarunk nyerni, sokszor és a megfelelő módon érintsük, simogassuk meg, de ne fogdossuk. Mentálisan egészséges gyermekeket sok babusgatással nevelhetünk csak.

Miért olyan vastagbőrűek a férfiak?

A férfiak bőre vastagabb, mint a nőké, a nőknek viszont ezért van több ráncuk. A férfi hátbőre négyszer vastagabb, mint a hasán levő bőr, amit a törzs-fejlődés során még négylábú múltjából hozott magával, és ami a hátulról érkező támadással szemben nagyobb védelmet nyújtott. Egy kisfiú, mire kamasszá serdül, érzékenysége jelentős részét elveszti, és teste felkészül a vadászat megpróbáltatásaira. A férfiaknak érzéketlen bőrre van szükségük, hogy szúrós bokrokon törjenek át, állatokkal küzdjenek és ellenségeikkel folytatott harcaik során a fájdalom ne akadályozza őket. Amikor egy férfi fizikai feladatra vagy sporttevékenységre összpontosít, többnyire észre sem veszi, hogy megsérült.

A fiúk valójában kamaszkorukra sem vesztik el bőrük érzékenységét,

csak mindez egy területre összpontosul.

Amikor a férfi nem egy adott feladattal birkózik meg éppen, fájdalomérzetének küszöbe alacsonyabb a nőénél. Ha egy férfi így nyög fel: – Hozz egy csirkelevest/friss narancslevet/, kérek egy forróvizes palackot, hívd ki az orvost és remélem, rendben van a végrendeletem! akkor minden bizonnyal kicsit meghűlt. A férfiak érzéketlenebbek a fájdalmat vagy rosszul-létet elszenvedő nővel szemben is. Ha egy nő hétrét görnyed a kíntól, negyven fokos láza van és rázza a hideg a takaró alatt, a férfi megkérdi: – Jól vagy, drágám? –, miközben a fejében ez jár: – Ha nem veszek róla tudomást, talán lefekszik velem – hisz’ úgyis ágyban van!

Futball vagy küzdősportok nézése közben a férfi igenis tud érzékeny lenni. Ha a tévében közvetített bokszmérkőzés alatt az egyik bokszolót hastájékon megsorozzák, a nő csak ennyit mond: – Hú... ez fájdalmas lehetett –, míg a férfiak felnyögnek, összegörnyednek és valósággal érzik a fájdalmat.

Az élet íze

A nő íz- és szagérzékelése felülmúlja a férfiét. Mintegy tízezer ízlelőbimbónkkal legalább négy fő ízt különböztetünk meg: nyelvünk hegyén édeset és sósat, oldalt a savanyút, hátul a keserűt. Japán kutatók az utóbbi időben egy ötödik ízt is vizsgálnak: a zsír ízét. A sós és keserű ízek felismerésében a férfiak jobb eredményt érnek el, s talán ezért is isznak sört, a nők viszont az édes és cukros ízeket észlelik jobban, s valószínűleg erre vezethető vissza, hogy a világon több a csokimániás nő, mint férfi. A nő mint fészekőrző és gyűjtögető megkóstolta a bogyókat és gyümölcsöket, hogy megállapítsa, elég érettek és édesek-e, mielőtt családjának továbbadta volna őket; számára előnyt jelentett, ha igen kifinomult édes ízlelése volt. Ez. magyarázza, miért szeretik a nők a cukros édességeket, és a legtöbb ételkostoló miért nő.

A nő kiszagolja

A nőnek nemcsak jobb a szagérzékelése az átlagos férfiénál, de a menstruációs ciklusa tűszőérési szakaszában még kifinomultabbá válik. Orrával felfogja a férfiakkal társított feromonokat és pézsma jellegű illatokat; ezek olyan illatok, melyeket tudatosan nem szimatolhat meg. A nő agya a férfi immunrendszerének állapotát is képes dekódolni, és ha ez megfelelő vagy erősebb, mint az övé, akkor a férfit vonzónak vagy „rejtélyesen hipnotikusnak” találja. Ha a nő immunrendszere erősebb a férfiénál, vélhetően kevésbé találja őt vonzónak.

Az erős immunrendszer „megmagyarázhatatlanul imponálóvá” teszi a férfit.

Agykutatók azt is felfedezték, hogy a nő agya a megismerkedés pillanatától számítva három másodpercen belül képes elemezni egyes immunrendszereket. Egymást kiegészítő immunrendszerek továbbörökítése előnyt jelent majd leszármazottjaiknak, mivel így nagyobb a túlélési esélyük. Az ezzel kapcsolatos kutatás egyik eredménye egy sor olyan illóolaj és bájital, amit mostanában férfiak számára dobtak piacra, s amelyek feltehetően a bombabiztos feromon-vonzás – a nőkben ébresztett vad vágyak – ígéretét hordozzák.

Az X-akták

Evolúciós szerepköreink a túléléshez szükséges biológiai készségekkel és érzékeléssel láttak el bennünket. Mindazt, amit oly gyakran boszorkányságnak, természetfeletti erőnek és női intuíciónak neveznek, az 1980-as évek óta kutatják és mérik, és kiderült, hogy az egész a nő minden téren kifinomultabb érzékelési képességére vezethető vissza. A boszorkányok többnyire nők voltak, akiket azért ítéltek halálra a férfiak, mert képtelenek voltak megérteni biológiai másságukat. A nők egyszerűen fogékonyabbak a testbeszéd, a hangból kiérződő hangulatok, hanglejtés és más érzékszervi ingerek árnyalataira. A nőt még korunkban is megróják felsőbbrendű képességeiért; a nők gyakrabban járnak asztrológushoz, okkult tudományokkal foglalkozókhoz, tarot kártyából jóslókhoz, számmisztikusokhoz és hasonlókhoz, akik nehéz pénzért cserébe magyarázatot adnak női megérzéseikre. A nő igen kifinomult érzékei jelentősen hozzájárulnak a kamaszlányok koraérettségéhez. Tizenhét éves korukra a lányok többsége felnőttként viselkedik, míg az ugyanilyen korú fiúk idétlen, gyerekes tréfákkal szórakoztatják egymást.

Miért tartják „tuskánok” a férfiakat?

Nem annyira arról van szó, hogy a nőknek szuper érzékeik vannak, mint inkább arról, hogy a férfiaké hozzájuk viszonyítva eltompult. A nő kifinomultabb fogékonysága miatt elvárja, hogy a férfi olvasson verbális, vokális és testbeszéd jeleiben, megérezze, mire van éppen szüksége, ahogy egy másik nő biztos meg is erezné. Ám a korábban taglalt evolúciós okoknál fogva ez egyszerűen lehetetlen. A nő szép nyugodtan arra vár, hogy a férfi majd tudja, mit akar vagy mire van szüksége, és amikor a férfi elengedi a füle mellett az elejtett célzásokat, a nő rögvest azzal vádolja, hogy: – Érzéketlen vagy! Fogalmad sincs semmiről! mire a férfi világszerte ezzel „vágja ki magát”: – Miért? Olvasnom kéne a gondolataidban? – A kutatások éppen azt támasztják alá, hogy a férfiak rosszul olvasnak mások gondolataiban. Jó hír viszont, hogy többségüket meg lehet tanítani rá, hogy a nem verbális és vokális üzenetekre fogékonyabbak legyenek.

A következő fejezetben egy különleges tesztet találhatunk, amely kimutatja agyunk szexuális orientáltságát és magyarázatot ad arra, miért is vagyunk olyanok, amilyenek.

HARMADIK FEJEZET

Az agy: az alfa és az ómega

Tény vagy agyszülemény?

A férfi és női agyról készített tréfás rajzok csak azért fakasztanak nevetést, mert igazak. De mennyire azok? Nos, sokkal inkább, mint gondolnánk. Ebben a fejezetben az agykutatás legfrissebb, döbbenetes felfedezéseit vizsgáljuk.

Miért vagyunk eszesebbek a többinél?

Vessünk egy pillantást a következő rajzokra, és a gorilla, a Neander-völgyi ősember és mi közöltünk, mai emberek között két szembeszökő különbséget fedezhetünk fel. Először is agyunk a gorilláénál háromszor, primitív ősünkénél pedig egyharmadával nagyobb. Őskori leletek bizonyítják, hogy agyunk nagysága az elmúlt ötvenezer év alatt nem változott, és agyfunkcióinkban is csekély változás mutatkozik. Másodszor előreugró homlokunk van, amivel ősapáink és főemlős kuzinjaink nem büszkélkedhettek. A homlokcsont mögött van a bal és jobb frontális lebeny, amely számos kivételes képességünk forrása, úgy mint a gondolkodásé, térképolvasásé és beszédé. És ez az, ami a többi állat fölé emel bennünket.

A férfiak és nők agya más és más erővel, tehetséggel és képességekkel fejlődött. A vadászathoz értő férfi agyában a hosszú távú navigációs képességeknek helyet adó területekre volt szükség, hogy a zsákmányszerzés megszervezésének taktikáját kidolgozhassa, és a célpont eltalálásához elengedhetetlen készségeket csiszolhassa. Szükségtelen volt, hogy jó társalgó legyen vagy ráhangolódjuk mások érzelmi igényeire, ezért sosem fejlesztette a személyek közötti készségek agyi területeit.

A nőnek ezzel szemben kiváló rövid távú tájékozódási képességre, környezete állandó figyeléséhez tágabb perifériális látásra, több tevékenység egyidejű végzésének képességére és hatásos kommunikációs készségekre volt szüksége. E szükségletek következtében a férfi és női agy specifikus, a fentiekben felsorolt készségek ellátásához rendelt területeket fejlesztett.

Modern kifejezéssel élve az őskori társadalomra jellemző volt a nemi diszkrimináció, de e kérdéssel majd később foglalkozunk.

Agyunk területvédő funkciója

„Régi szokást nehezen vet le az ember”, tartották a egykoron. „A genetikai emlékezet él és működik”, állítják a tudósok. Ösztönös viselkedésünk részben genetikai emlékezet. Természetes, hogy nyomot hagy az emberen, ha több tízezer éven át egy barlangban ülve a környezetét figyeli, védi a területét, és az életben maradás számtalan problémáját oldja meg.

Vegyük például az étterembe betérőket. A férfiak többsége szeret a falnak háttal, az étterem bejáratával szemben ülni. Kényelmet, biztonságot és éberséget sugalló helyet választanak. Senki sem surranhat észrevétlen mögéjük, még ha ott egy borsos számlánál komolyabb támadásra nem is kell számítaniuk. A nő nem bánja, ha a nyitott térnek háttal kell ülnie, hacsak nincs egyedül kisgyerekekkel, mert ilyenkor a fal melletti székre telepszik le.

A férfi otthon is ösztönösen cselekszik: az ágy hálószobaajtóhoz közeli felén alszik – azaz jelképesen a barlangbejáratot védi. Ha egy pár új házba költözik vagy szállodában alszik, ahol az ajtó a nőhöz esik közelebb, a férfi – anélkül, hogy tudná, miért – nyugtalan lesz és alvási problémákkal küszködik. Többnyire megoldás, ha helyet cserélnek, hogy közel lehessen az ajtóhoz.

A férfiak gyakran viccelődnek, hogy a házasságkötés utáni első közös

otthonukban azért alszanak az ajtóhoz közel, hogy hamar megléphessenek,

pedig ez csupán védekezési ösztön.

Amikor a férfi távol van, a nő veszi át a védőszerepet, és átköltözik a férfi térfelére az ágyban. Az éles, magas hangok, mint a csecsemősírás a legmélyebb álmából is felébresztik. A nő legnagyobb bosszúságára a férfi édesdeden továbbhorkol. De beidegzése folytán agya a mozgással kapcsolatos hangokra reagál, és még az ablak előtt megroppanó faág is pillanat alatt felébreszti, hogy az esetleges támadásra felkészülhessen. Ezúttal viszont a nő alussza az igazak álmát – kivéve persze, mikor a férfi távol jár és a női agy programozása átveszi a férfi szerepét; ilyenkor a nő felneszel minden hangra és mozgásra, ami a fészket fenyegeti.

Sikergyanús agyak

Arisztotelész görög filozófus még úgy hitte, hogy a gondolkodás központja a szívben van, míg az agy segít lehűteni a testiét. Ezért lett a szív érzelmeink kifejezésének eszköze. Bármily nevetségesen hangozzék is, de még a XIX. század végén is sokan osztották Arisztotelész nézeteit.

Roger Sperry azért kapott Nobel-díjat, mert megállapította, hogy az agykéreg két féltekéje más-más intellektuális funkciókra specializálódott. Fejlett technológiánk révén ma azt is láthatjuk, hogyan működik az agy, bár az agyműködés valódi megértése tekintetében még elég gyermekcipőben járunk. Tudjuk, hogy a jobb félteke, azaz az alkotó oldal kontrollálja a test bal oldalát, míg a bal féltekéhez tartozik a logika, józan ész, beszéd és a test jobb oldala. A bal féltekében van a nyelv és szókincs, kivált a férfiak esetében, és a jobb félteke tárolja, ellenőrzi a vizuális információt.

A balkezeseknél némi elhajlás fedezhető fel a jobb félteke felé, amely az agy alkotó fele. Ez az oka, hogy a balkezesek között aránytalanul sok az alkotó zseni – hogy csak párat említsünk: Albert Einstein, Leonardo da Vinci, Picasso, Lewis Carroll, Greta Garbó, Robert de Niro és Paul McCartney. Több a balkezes nő, mint férfi, és az emberiség 90%-a jobbkezes.

Kísérletekkel igazolták, hogy az általános intelligencia tekintetében

a nők 3%-kal megelőzik a férfiakat

Az 1960-as évekig az emberi agyról gyűjtött adatok többsége csatatereken 1 elesett katonáktól származott – sajnos, sok alanyt vizsgálhattak meg az orvosok. Gondot csak az jelentett, hogy a katonák férfiak voltak, és hallgatólagosan feltételezték, hogy a női agy ugyanúgy működik.

A legújabb kutatások napjainkban rávilágítottak, hogy a női agy jelentősen másként működik, mint a férfi agy. Itt vannak tehát elásva a két nem közti kapcsolatokban adódó különbségek! A Koppenhágai Közkórház neurológiai osztályának orvosa, Berte Pakkenberg kutató 1997-ben kimutatta, hogy egy férfinak átlagosan négymilliárddal több agysejtje van, mint egy nőnek, az intelligencia tesztekben a nők általában mégis 3%-kal jobb eredményt érnek el, mint a férfiak.

Mi hol van az agyban?

Íme egy közkeletű nézet az agy két féltekéjéhez tartozó funkciókról:

Jóllehet az emberi agy kutatása, róla szerzett ismereteink jóformán nap mint nap bővülnek, a kutatási eredmények értelmezése változó. Akad azonban néhány kérdés, melyben a tudósok és kutatók egyetértenek. A mágneses rezonancia vizsgálat (MRD segítségével, amely az agy elektromos tevékenységét elemzi, ma már az agy számos jellegzetes funkciójának pontos helyét is azonosítani és mérni tudjuk. Az agy letapogatására alkalmas készülékkel azt is megállapíthatjuk, hogy egy bizonyos feladatot az agy melyik része lát el. Amikor ez a készülék megmutatja egy készség vagy funkció helyét, akkor ez azt jelenti, hogy az illető általában jól ért a dologhoz, élvezettel végzi, és olyan hivatásokhoz, tevékenységekhez vonzódik, ahol e készségét kamatoztathatja.

A férfiaknál például megtalálható a tájékozódóképesség jellegzetes agyi területe, ezért számukra ez a feladat nem jelent nehézséget. Szívesen megtervezik az útirányt, olyan időtöltések, tevékenységek vonzzák őket, melyeknél a navigációs és tájékozódási képességüknek hasznát vehetik. A nők beszédkészséghez kapcsolódó területei fejlettek, s ez igaz is: ügyesen fűzik a szavakat, fesztelenül beszélnek és e téren megmutatkozó erősségüket kiaknázó területek vonzzák őket, mint például a terápia, tanácsadás és tanítás. Ha egy bizonyos készségnek nem azonosítható az agyban való pontos elhelyezkedése, az azt jelenti, hogy az illető természettől fogva nem tehetséges e téren vagy nem különösebben rajong az olyan feladatokért, amelyekhez e készségre van szüksége. Ezért nem túl könnyű női navigátorokat találni vagy vigaszt nyerni férfi lelki tanácsadóktól, netán a „helyes angolságot” elsajátítani egy férfi nyelvtanártól.

Az agykutatás kezdetei

A nemek közti különbségek tárgykörében az első fel is jegyzett tudományos kísérleteket Francis Gatton végezte 1882-ben a Londoni Múzeumban. Arra a következtetésre jutott, hogy a férfiak fogékonyabbak a „csengő” – éles vagy magas – hangokra, erősebb a kézfogásuk és kevésbé érzékenyek a fájdalomra, mint a nők. Egy hasonló vizsgálat során Amerikában azt is kimutatták, hogy a férfiak jobban szeretik a piros színt, mint a kéket, gazdagabb a szókincsük, és háztartási problémák helyett szívesebben oldanak meg műszaki kérdéseket. A nők hallása kifinomultabb, több szót használnak, mint a férfiak és szívesebben foglalkoznak egyénre szabott feladatokkal, problémákkal.

Az agyi funkciók pontos helyével kapcsolatos vizsgálatokat eleinte agykárosult betegeken végezték. Az eredmények azt mutatták, hogy azok a férfiak, akiknek bal agyféltekéje sérült, jórészt vagy teljesen elvesztették beszéd-és kifejezőkészségüket, míg a hasonló agysérülést szenvedett nők esetében a beszédkészség nem sérült ilyen mértékben, ami arra utal, hogy a nőknek egynél több beszéd központjuk van.

A nőkhöz viszonyítva a férfiaknál három-négyszer nagyobb volt az esély, hogy elvesztik beszédkészségüket vagy beszédhibásak lesznek, és kisebb volt a valószínűsége, hogy valaha is visszanyerik e készségüket. Ha egy férfi koponyája bal oldalán sérül, komoly esélye van rá, hogy megnémul. Ha egy nő sérül ugyanott, valószínűleg továbbra is tud majd beszélni.

A jobb agyfélteke sérülése a férfiaknál a térbeli készségek részleges vagy teljes elvesztésével jár, vagyis nem képesek három dimenzióban gondolkodni, gondolatban úgy körbefordítani tárgyakat, hogy különböző szögből szemügyre vehessék őket. Egy ház tervrajzát egy nő két dimenzióban látja, míg egy férfi három dimenzióban, vagyis mélységében is látja. A férfiak többségükben azt is látják, milyen lesz a ház, ha majd elkészül. A jobb agyféltekéjükön pontosan ugyanott sérült nők térbeli képességeiben csekély romlás mutatkozott vagy egyáltalán nem következett be változás.

Az Ontariói Egyetem pszichológia professzora, Doreen Kimura szerint a férfiaknál akkor következik be beszédhiba, amikor kizárólag a bal agyfélteke sérül, nőknél viszont csak akkor, ha a két félteke frontális lebenye károsodik. A dadogás olyan beszédhiba, ami szinte kivétel nélkül férfiakra jellemző, és három-négyszer annyi kisfiú jár olvasáskorrekciós osztályokba, mint kislány. Leegyszerűsítve úgy is mondhatnánk, hogy beszéd és társalgás terén a férfiak képességei korlátozottak. Ez az eredmény nemigen lepi meg a nőket; a történelem ékesen tanúsítja, hogy nők több ezer éve tépik már a hajukat a férfiak gyönge kifejező- és társalgási képessége miatt.

Hogyan elemzik az agyat?

Az 1990-es évek óta az agy letapogató módszerek odáig fejlődtek, hogy ma már élőben, képernyőre kivetítve nézhetjük agyunk működését: a pozitron emissziós tomográfia (PÉT) és a mágneses rezonancia vizsgálat (MR1) segítségével. A Washingtoni Egyetem orvosi fakultásáról Marcus Raichle megmérte az agy fokozott anyagcseréjű pontjait, hogy megállapítsa, melyik készség hol található. (Az eredmény a következő oldalon levő ábrán látható.)

1995-ben a Yale Egyetemen egy dr. Bennett és dr. Sally Shaywitz vezette kutatócsoport férfiakon és nőkön végzett vizsgálatokat, hogy megállapítsák, az agy melyik részét használjuk arra, hogy egymásra rímelő szavakat mondjunk. MRI-vel derítették fel az agy különböző részeibe eljutó véráram kisebb változásait, és sikerült bebizonyítaniuk, hogy a férfiak főként a bal agyféltekét használták beszédre, míg a nők a bal és a jobb agyféltekét is. Ezek a kísérletek, valamint a 90-es években végzett számtalan más vizsgálat egyértelműen ugyanazt az eredményt hozta: a férfiak és nők agya másképp működik.

Kérdezzünk meg egy férfit meg egy nőt, hogy másként működik-e az agyuk!

A férfi azt feleli, hogy szerinte igen, sőt ami azt illeti, a minap olvasott is valamit

róla az interneten... A nő ezt válaszolja: „Mi az hogy! Mi a következő kérdés?”

Kutatási eredményekkel igazolták azt is, hogy egy kislány agyának bal agyféltekéje gyorsabban fejlődik, mint egy kisfiúé, azaz egy kislány hamarabb és jobban beszél majd, mint a bátyja, korábban kezd olvasni és gyorsabban sajátít el idegen nyelveket. Ez azt is megmagyarázza, hogy a logopédusok miért vannak a kisfiúk kezelésére betáblázva.

A fiúk jobb agyféltekéje ugyanakkor gyorsabban fejlődik, mint a lányoké, így térbeli, logikai és felfogóképességük is jobb lesz. A fiúk a matematikában, szerkesztésben, rejtvény- és probléma-megoldásban jeleskednek, s e készségeket a lányoknál jóval hamarabb képesek magas fokon űzni.

Meglehet, divat manapság úgy tenni, mintha a nemek közti különbségek elenyészőek vagy jelentéktelenek lennének, de a tények szokás szerint nem támasztják alá ezt a hiedelmet. Sajnálatos módon ma olyan társadalmi közegben élünk, amely ragaszkodik hozzá, hogy egyformák vagyunk, jóllehet tények tömege bizonyítja, hogy más a beidegzésünk és drámaian különböző velünk született képességekkel és hajlamokkal jutottunk el az egyedfejlődés jelenlegi pontjára.

Miért kapcsolnak jobban a nők?

A bal és jobb agyféltekét idegrostok nyalábja köti össze, amit „corpus callosumnak” nevezünk. Ez a rostköteg teszi lehetővé, hogy az agy egyik fele a másikkal kommunikáljon, azaz megteremti az információcsere lehetőségét.

Képzeljük azt, hogy vállainkon egy-egy számítógép ül, köztük egy őket összekötő csatlakozókábel. Ez a kábel a corpus callosum.

Az UCLA (Los Angeles-i Kaliforniai Egyetem) neurológusa Roger Gorski megerősítette, hogy a női agy corpus callosuma vaskosabb, mint a férfi agyában, és a nőknek 30%-kal több idegrostjuk fut a jobb és a bal agyfélteke között. Bebizonyította azt is, hogy egyazon feladat megoldásához a férfi és a nő az agy más-más részét használja. Ezeket a felismeréseket azóta más tudósok is alátámasztották.

A kutatások során arra is fény derült, hogy a női ösztrogén hormon ösztönzi arra az idegsejteket, hogy az agyon belül és a két agyfélteke között több idegrostot fejlesszenek ki. Vizsgálatokkal bizonyították, hogy minél jobb a kapcsolat, azaz több a rost a két agyfélteke között, annál gördülékenyebben beszélünk. Ezzel magyarázható a nők azon képessége, hogy egyszerre többféle, egymástól független tevékenységet is képesek végezni, sőt ezáltal derül fény a női intuíció titkára is. Mint már említettük, a nő érzékelési képessége szélesebb skálán mozog, és a két agyfélteke között az információ gyorsabb közvetítését lehetővé tevő rostok tömege miatt nem is csoda, hogy intuitív szinten a nő olyan sok gyors és pontos véleményt alkot a környezetéről, az emberekről és szituációkról.

Miért tud a férfi „egyszerre csak egyet csinálni”?

A ma ismert kutatási adatok mind egyet bizonyítanak: a férfi agya specializált, rekeszekre osztott. A férfi agynak olyan a felépítése, hogy egyszerre egy meghatározott célorientált feladatra képes összpontosítani, és a legtöbb férfi vallja is, hogy „egyszerre csak egy dolgot tud csinálni”. Mit csinál a férfi az autórádióval, amikor félreáll a kocsival, hogy megnézze a térképet? Kikapcsolja! A legtöbb nő fel sem foghatja ezt. Ők térképnézés közben még beszélni és hallgatni is tudnak, akkor hát miért nem megy ez a férfiaknak? Miért erősködik a pali, hogy halkítsák már le a tévét, amikor megszólal a telefon? Nincs olyan nő, aki élete során legalább egyszer ne kérdezte volna: „De miért nem hallja, amit mondok neki, amikor tévét néz vagy újságot olvas?!” A válasz egyszerű: a férfi agyberendezése folytán egyszerre csak egy dologra képes figyelni, mivel a jobb és bal agyféltekét kevesebb idegrost köti össze, s maga az agy is kategorizáltabb. Ha olvasás közben letapogatnák a férfi agyát, kiderülne, hogy ilyenkor jóformán süketté válik.

A nő agya több feladat egyidejű ellátására is alkalmas. Egyszerre több, merőben különböző dolgot tud csinálni, az agya soha nincs üresjáratban, mindig aktív. Képes egyszerre telefonálni, egy új receptet kipróbálni, miközben a tévét nézi. Egyszerre vezet, festi ki magát, hallgatja a rádiót és beszél a kihangosított mobiltelefonon. De ha egy férfi épp főz, és az ember hozzá szól, elfutja a pulykaméreg, mert nem tudja egyszerre nézni a recept utasításait és odafigyelni arra is, amit éppen mondunk. Ha egy férfi borotválkozik és szólunk hozzá, biztos megvágja magát. A nők jól ismerik, amikor a férfi azzal vádolja őket, hogy azért ment túl az autópálya lehajtóján, mert a nőnek be nem állt a szája. Egyik nőismerősünk bevallotta, hogy ha valamiért haragszik a férjére, olyankor beszél hozzá, amikor például szöget ver be!

Mivel a nők agyuk mindkét féltekéjét használják, sokuknak nehezére esik a jobb kezüket a baltól megkülönböztetni. A nők mintegy 50%-a képtelen azonnal rávágni, melyik melyik, s előbb egy azonosításra szolgáló gyűrűt vagy szeplőt keresnek a pillantásukkal. A férfi, aki vagy csak jobb vagy csak bal agyféltekéjét használja, sokkal gyorsabban különbözteti meg a jobbat a baltól. Ebből következik, hogy a nőket világszerte azért ostorozzák a férfiak, mert azt mondják: forduljon jobbra, pedig valójában balt akartak mondani!

A fogmosás-teszt

Érdemes kipróbálni: a nők többsége képes egyszerre fogat mosni, jönni-menni és közben témáról témára ugrálva társalogni. Nem esik nehezükre a fogkefét le-fel mozgatni, miközben körkörös mozdulatokkal port törölnek az asztalon. A férfiak ezt általában nehéznek, sőt egyenesen kivihetetlennek találják.

Ha a férfi fogat mos, egyetlen célra törő agya révén kizárólag erre a feladatra összpontosít. Derékszögben a mosdó fölé hajol, harminc centis terpeszben áll, és fejét ide-oda mozgatja a fogkefén – rendszerint a csobogó víz ütemére.

Miért vagyunk azok, akik?

Miközben korunkban úgy neveljük a fiúkat és lányokat, mintha egyneműek lennének, a tudomány egyre több bizonyítékot szolgáltat gondolkodásuk hatalmas különbségeire. Az agykutatók és neurológusok a világon mindenütt arra jutottak, hogy a hormonok miatt vagyunk azok, akik.

A hormonok tesznek azzá, akik vagyunk

valamennyiünket vegykonyhánk üstjében kotyvasztottak.

A XX. századvégi gondolkodásmód szerint agyunk tiszta lap, amikor megszületünk, és magatartásunkat és választásainkat szüléink, tanáraink és környezetünk diktálják. A legújabb agykutatási eredmények s fejleményeik azonban rávilágítottak arra, hogy a fogantatás utáni hatodik-nyolcadik hét körül agyunkba, akár egy számítógépbe, „beültetik a programot”. Helyére kerül az alap „operációs rendszer”, és ezt több „program” követi, hogy amikor majd megszületünk, installáltan „vegyenek át” minket, mint egy bővítőkártyás hardver- és szoftvercsomaggal ellátott komputert.

A tudomány arra is bizonyságot ad, hogy az alap operációs rendszerén és kábelezésén már nem sokat változtathatunk. Környezetünk és tanáraink csak adatokkal tömhetik ezt tele, kompatibilis programokat futtathatnak rajta. És egészen mostanáig gyakorlatilag nem lehetett kezelési útmutatót kapni ehhez! Kijelenthetjük: majdani választásaink és szexuális irányultságunk, már a születésünktől kezdve adott. Természet kontra nevelés? Ugyan már! Előre lefutott mérkőzés. A Természet egy fejhosszal vezet már a kezdet kezdetén. Most már az is világos, hogy a nevelés tanult viselkedés, így a nevelőanya ugyanolyan jól nevelhet fel egy gyermeket, mintha az édesanyja lenne.

A magzat programozása

Szinte valamennyien negyvenhat kromoszómából állunk, amelyek olyanok, mint a genetikai építőkockák vagy egy tervrajz. Huszonhármat anyánktól, huszonhármat apánktól kapunk.

Ha anyánk huszonharmadik kromoszómája X – tényleg ilyen alakú –, és az apa huszonharmadikja is X, akkor az eredmény egy XX-baba, azaz kislány.

Ha az apa huszonharmadik kromoszómája Y, akkor egy XY – babát kapunk, vagyis kisfiút.

Az emberi test és agy alapsablonja női – vagyis mind nőnek indulunk –, ezért vannak a férfiaknak női sajátosságaik, például mellbimbójuk és emlőmirigyeik.

A tudomány bizonyította: Éva volt az első!

A fogantatás utáni hatodik-nyolcadik hétben a magzat többé-kevésbé még nem nélküli, s még nyitva előtte a lehetőség, hogy férfi vagy női nemi szerveket fejlesszen ki.

Dr. Günther Dorner német tudós, a társadalomtudományok egyik vezető szaktekintélye elsők között fektette le azt az elméletet, miszerint szexuális önazonosságunk e körül az időpont körül alakul ki. Kutatásai során arra az eredményre jutott, hogy ha a magzat genetikai fiú (XY), akkor speciális sejteket alakít ki, amelyek nagy mennyiségű férfihormont, főként tesztoszteront küldenek szét a testben, ez alakítja ki a férfi nemi szerveket és programozza be az agyat férfi jellemvonásokkal és viselkedésformákkal.

Tegyük fel, hogy egy férfiembriónak (XY) legalább egy egységnyi férfihormonra van szüksége a férfi nemi szervek kialakításához, és három másik egységnyire az agy férfi operációs rendszerrel való ellátásához, ám később részletesen kifejtett okoknál fogva a magzat nem kapja meg a szükséges adagot. Tegyük fel, hogy négy egységnyire van szüksége, de csak három egységnyihez jut hozzá. Az első egységnyit elhasználja a férfi nemi szervek kialakításához, így az agy csak két egységnyit kap, s ezért az agy szexualitása kétharmad részben férfi lesz, egyharmad részben női marad. A kisfiú, amikor világra jön, olyan felnőtté válik, akinek agya elsősorban férfi agy, mely azonban bizonyos női gondolkodási sémákat és képességeket is hordoz. Abban az esetben ha a fiúmagzat csak két egységnyi férfihormont kap, melyből egyet a férfi nemi szervekre használ el, az agynak a szükséges három helyett csak egy jut. Ebben a helyzetben tehát egy szerkezetileg és gondolkodásilag elsősorban női agyú baba születik – genetikailag fiú testben. A kamaszkor küszöbén ez a fiú minden valószínűség szerint homoszexuális lesz. Azt, hogy ez hogy következik be, a nyolcadik fejezetben tárgyaljuk majd.

Amikor a magzat lány (XX), szervezetében kevés a férfihormon vagy teljesen hiányzik, így a test női nemi szervekkel rendelkezik, és az agy sablonja is női marad. Az agyat ezek után a női hormonok tovább alakítják, és fészekőrző tulajdonságokat fejlesztenek ki benne, köztük a verbális és nem verbális jelek lefordítására alkalmas központokat. Amikor a kislány megszületik, nemi jellege női lesz, és női beidegzésű agya következtében nőiesen is viselkedik. Olykor véletlenül mégis előfordul, hogy a lánymagzat jelentős mennyiségű férfihormont kap, és ennek eredményeként a kislány kisebb vagy nagyobb mértékben férfi aggyal születik. Erről is a 8. fejezetben lesz bővebben szó.

Becslések szerint a férfiak mintegy 80-85%-ának férfi beidegződéséi agya van, 15-20%-ának viszont többé-kevésbé nőiesített az agya. Az utóbbi csoport tagjai közül sokan hajlamosak a homoszexualitásra.

A férfiak 15-20%-ának nőies az atya.

A nők 10%-ának férfias az agya.

Könyvünkben a női nemre történő utalások a lányok és nők hozzávetőlegesen 90%-át érinti, vagyis azokat, akiknek agyát túlnyomóan a női viselkedésre programozták be. A nők mintegy 10%-ának agyát többé-kevésbé bizonyos férfi tulajdonságokkal programozták be, mert ezek a lányok magzatként a fogantatás utáni hatodik-nyolcadik hét körül férfihormont kaptak.

A következőkben egy egyszerű, ám érdekes tesztet adunk közre, amelyből kideríthetjük, hogy agyunk férfi vagy női gondolkodásra van-e beprogramozva. A kérdéseket az emberi agy szexualitásával foglalkozó jelentős tudományos kutatásokból vettük, a minősítési rendszert pedig Anne Moirtól, a brit genetikustól kölcsönöztük. Ebben a tesztben nincs helyes vagy helytelen válasz, ezzel szemben izgalmas betekintést nyerhetünk abba, hogy miért választjuk azt, amit, s gondolkodunk ügy, ahogy. A teszt végén található táblázat segítségével kiszámolhatjuk a ponteredményünket. Fénymásold le a tesztet, és oszd szét a veled élők és dolgozók között; az eredmény mindenki számára igazi meglepetés lesz!

Az agy-beidegződési teszt

Ezt a tesztet agysablonjaink férfias vagy nőies mivoltának kiderítésére állították össze. Nincs helyes vagy helytelen válasz: az eredmény egyszerűen azt jelzi, hogy fogantatásunk hatodik-nyolcadik hete körül agyunk minden valószínűség szerint mennyi férfihormont kaphatott. Mindez világosan tükröződik értékítéletünkben, viselkedésünkben, stílusunkban és egyéb megnyilvánulásainkban.

Jelöld meg azt a kijelentést, amelyet leginkább igaznak ítélsz:

A nőies illetve férfias mentalitást vizsgáló teszt:

1. Ha térképet vagy utcatérképet kell nézned:

a/ nehezen igazodsz el, gyakran tanácsot kell kérned.

b/ megforgatod abba az irányba, amerre éppen haladsz.

c/ nem okoz nehézséget eligazodnod.

2. Bonyolult ételt főzöl, közben szól a rádió és valaki telefonon keres:

a/ hagyod szólni a rádiót, folytatod a főzést, s közben elintézed a telefont.

b/ lekapcsolod a rádiót, beszélsz a telefonba, s közben főzöl tovább.

c/ azt mondod, majd visszahívod az illetőt, ha befejezted a főzést.

3. Barátok látogatnak hozzád, és útbaigazítást kémek, hogyan találnak el az új lakóhelyedre. Te:

a/ térképet rajzolsz, világos útbaigazítással, és elküldöd nekik, vagy megkérsz valakit, magyarázza el szóban az útvonalat,

b/ megkérdezed, milyen jellegzetes épületeket ismernek arrafelé, és így próbálod elmagyarázni az utat.

c/ szóban adsz útbaigazítást: „Gyere az M3-on Mogyoródig, ott fordulj le, aztán balra, és a második saroknál...”

4. Ha valamit el kell magyaráznod, általában

a/ ceruzát-papírt veszel elő, gesztikulálva magyarázol.

b/ gesztikulálva, „testbeszéddel” magyarázol.

c/ világosan, tömören szavakkal magyarázod el.

5. Ha egy jó film után hazajössz a moziból, szívesen

a/ felidézed magadban a film egyes képeit.

b/ beszélsz az egyes jelenetekről meg a mondottakról.

c/ felidézed a mondottakat.

6. A moziban általában

a/ a jobb oldalon

b/ mindegy, hogy melyik oldalon

c/ a bal oldalon ülsz.

7. A barátaidnak valamilyen szerkentyűje nem működik. Te:

a/ részvéttel hallgatod, és beszélsz az efféle bosszúságokról.

b/ javasolsz egy megbízható szerelőt.

c/ kitapasztalod, hogyan is működik, és megpróbálod megjavítani nekik.

8. Idegen helyen vagy, és valaki váratlanul megkérdezi, merre van észak.

a/ Megvallod, hogy nem tudod.

b/ Némi gondolkodás után kikövetkezteted.

c/ Minden nehézség nélkül megmutatod.

9. Találtál parkolóhelyet, de kiderül, hogy szűk, és csak tolatva tudsz beállni.

a/ Megpróbálsz másikat keresni.

b/ Megpróbálsz óvatosan betolatni.

c/ Betolatsz, minden gond nélkül.

10. Nézed a tévét, amikor megszólal a telefon.

a/ Hagyod a tévét, és felveszed a kagylót

b/ Lehalkítod a tévét, és felveszed a telefont.

c/ Lekapcsolod a tévét, a többieket megkéred, hallgassanak egy kicsit, aztán felveszed a kagylót.

11. Hallottad kedvenc énekesed vagy együttesed új számát. Általában utána

a/ minden különösebb nehézség nélkül el tudsz belőle énekelni valamennyit.

b/ ha fülbemászó a dallama, el tudsz énekelni belőle valamennyit.

c/ nem igazán emlékszel a dallamára, inkább a dalszöveg részletei jutnak eszedbe.

12. Ha valaminek a várható következményéről van szó,

a/ a megérzésedre hagyatkozol.

b/ döntésedet a rendelkezésedre álló tényekre és a megérzésedre alapozod.

c/ tényeket, statisztikákat, adatokat veszel alapul.

13. Valahová elraktad a kulcsaidat.

a/ Valami mást csinálsz, amíg eszedbe jut, hol lehetnek.

b/ Belefogsz valamibe, de közben próbálod felidézni, hová tehetted őket.

c/ Végiggondolod lépésenként, mit csináltál, amíg végül rájössz, hová tetted őket.

14. Szállodában (vagy idegen helyen) vagy, és a távolból szirénázást hallasz.

a/ Rögtön tudod, milyen irányból jön a hang.

b/ Ha nagyon koncentrálsz, meg tudod állapítani, honnan jön.

c/ Nem tudnád megállapítani honnan jön a hang.

15. Meghívnak valahová, ahol összeismertetnek hét-nyolc idegen emberrel. Utána

a/ könnyen fel tudod idézni az arcukat.

b/ néhányuk arcára emlékszel.

c/ inkább a nevük ugrik be.

16. A szabadságodat vidéken akarod tölteni, de a partnered inkább egy vízparti üdülőhelyre menne. Hogy rábeszéld a te választásodra,

a/ kedvesen elmagyarázod az érzéseidet, hogy mennyire szereted a vidéket, és a család, a gyerekek milyen jól érzik ott magukat.

b/ elmondod, ha vidékre mennétek, nagyon hálás lennél érte, és a következő alkalommal boldogan mennél vele vízparti üdülőhelyre.

c/ tények segítségével bizonyítod, mennyivel közelebb van, olcsóbb, és mennyivel jobb lehetőség van ott sportolásra vagy egyéb szabadidős tevékenységre.

17. Amikor megtervezed, mit csinálsz ma, általában

a/ felírod egy listára, hogy lásd, mit kell csinálnod.

b/ végiggondolod, mit kell csinálnod.

c/ felidézed azoknak a képét, akikkel találkoznod kell, a helyeket, ahová el kell menned és a dolgokat, amiket meg kell csinálnod.

18. Egyik barátodnak gondja van, és eljön hozzád, hogy megbeszéljétek. Te

a/ együtt érző és megértő vagy.

b/ elmondod neki, hogy a gondok sosem olyan nagyok, mint amilyennek látszanak, és megmagyarázod, miért nem kell kétségbeesni.

c/ ésszerű tanácsokkal, javaslatokkal állsz elő, hogy segítsd megoldani a gondot.

19. Két barátodnak viszonya van egymással, bár mindketten házasok. Hogy jössz rá?

a/ Rögtön kiszúrod.

b/ Jó ideje tart már, amikor észreveszed.

c/ Valószínűleg nem veszed észre.

20. Nézeted szerint mi az élet lényege?

a/ Hogy az embernek legyenek barátai, és harmóniában éljen a hozzá közel állókkal.

b/ Legyen a többiekkel barátságban, de tartsa meg a személyes függetlenségét.

c/ Érjen el értelmes célokat, vívja ki mások tiszteletét, legyen tekintélye, és jusson előbbre.

21. Ha választhatnál, hogyan szeretnél dolgozni?

a/ Olyan csapatban, akikkel jól együtt tudsz működni.

b/ Emberek között, de megtartva a saját területedet

c/ Egyedül, önállóan.

22. Mit szeretsz olvasni?

a/ Regényeket, szépirodalmat.

b/ Újságokat, hetilapokat, magazinokat.

c/ Nem szépirodalmat, inkább például önéletírásokat.

23. Amikor vásárolni mész,

a/ megveszed, ami felkeltette az érdeklődésedet, a különleges dolgokat.

b/ nagyjából megtervezed, aztán majd még meglátod, mi lesz.

c/ elolvasod a címkéket és összehasonlítod az árakat.

24. Akkor szeretsz kelni, étkezni és aludni menni,

a/ amikor éppen jól esik.

b/ van megszokott rended, de azért rugalmas vagy.

c/ általában mindig ugyanabban az időpontban.

25. Új munkahelyre kerültél és rengeteg új munkatárssal találkozol. Egyikük felhív otthon.

a/ Rögtön felismered a hangjáról.

b/ Kell némi idő, hogy felismerd, ki az.

c/ Nehezen tudod a hangja után megállapítani, ki ő.

26. Mi hoz ki leginkább a sodrodból, amikor valakivel veszekszel?

a/ Ha nem válaszol, csak hallgat.

b/ Ha képtelen megérteni az álláspontodat.

c/ A vitatkozás, a provokáló kérdések és magyarázatok.

27. Az iskolában hogy ment a helyesírási dolgozat és a fogalmazás?

a/ Könnyű volt mindkettő.

b/ Az egyik általában könnyű volt, de a másik nem.

c/ Egyikben sem voltál jó.

28. Tánc vagy zenés torna alkalmával

a/ amint megtanultad a lépéseket, „érzed” a zenét, és szinte magától megy.

b/ van olyan tánc vagy gyakorlat, ami megy, másokkal viszont nem boldogulsz.

c/ nehéz a ritmust tartanod.

29. Milyen jól tudsz állathangokat utánozni?

a/ Nem valami jól.

b/ Elég jól, fel lehet ismerni.

c/ Nagyon jól.

30. Egy nehéz nap után mit csinálsz legszívesebben?

a/ Beszélgetsz a családoddal vagy a barátaiddal.

b/ Szívesen elhallgatod, ahogy mások elbeszélik a napi eseményeiket.

c/ Elolvasod az újságot, tévét nézel, és nem beszélgetsz.

Férfiaknak:

A = 15 pont

B = 5 pont

C = -5 pont

Nőknek:

A = 10 pont

B = 5 pont

C = -5 pont

Ha valamelyik kérdés távol áll tőled, vagy a te esetedben nem találó,

netán nem tudtál választani, adj magadnak 5 pontot!

(A tesztet fordította: B. Albitz Ilona)

Az eredmény kiszámítása

Add össze az a, b és c válaszok számát, és az alábbi értékek segítségével számítsd ki a végeredményt:

-40 – 0 = rendkívül férfias mentalitás

0 – 149 = férfias mentalitás (csökkenő karakterrel)

150 – 180 = átfedő (ilyen is, olyan is)

180 – 300 = nőies (emelkedő karakterrel)

300 – 330 = rendkívül nőies mentalitás

Az eredmény elemzése

A férfiak többségére a nulla és 180 közötti pontszám, a nők többségére a 150 és 300 közötti pontszám jellemző. A főként férfias gondolkodásra beidegzett agy általában 150 alatti pontszámot ér el. Minél közelebb van az eredmény a nullához, annál férfiasabb az agy és annál magasabb az illető tesztoszteronszintje. Az ilyen pontszámot elérők kiváló logikai, elemző és verbális készségekkel rendelkeznek, jobbára fegyelmezettek és módszeresek. Minél közelebb van az összpontszám a nullához, annál valószínűbb, hogy az illető statisztikai adatok alapján számítja ki a költségeket és tervei kimenetelét, s ebben érzelmei a legkevésbé sem befolyásolják. A mínusz tartományba eső ponteredmény erősen férfias. Arra mutat, hogy a magzati fejlődés korai szakaszában jelentős mennyiségű tesztoszteron jutott a szervezetbe. Minél alacsonyabb egy nő pontszáma, annál valószínűbb, hogy leszbikus hajlamú.

A főként nőies gondolkodásra beidegzett agy 180-nál magasabb pontszámot ér el. Minél magasabb a ponteredmény, annál nőiesebb az agy, és annál bizonyosabb, hogy az illető jelentős kreatív, művészi és zenei képességekkel rendelkezik. Döntéseit inkább megérzései alapján, intuitíven hozza, és kevés adat birtokában is ráérez a probléma lényegére. Kreativitása és meglátása révén ügyesen oldja meg a problémákat. Minél inkább meghaladja egy férfi ponteredménye a 180-at, annál valószínűbb, hogy homoszexuális hajlamú.

A nulla alatti ponteredményt elérő férfiak és a 300 fölötti eredményt elért nők agya annyira ellentétesen beidegzett, hogy csak egyetlen egy dologban közösek: ugyanazon a bolygón élnek.

Átfedés

A 150-180 közötti pontszám mindkét nemmel összeférhető gondolkodásra mutat, vagyis arra, hogy egyik lábunkkal az egyik szexuális táborban, másikkal a másikban állunk. Nincs bennünk elfogultság sem a női, sem a férfi gondolkodás iránt, s általában rugalmas a gondolkodásunk, ami komoly előnyt jelent bármely probléma megoldásban résztvevő csoport számára. Könnyen barátkozunk férfiakkal, nőkkel egyaránt.

Az utolsó szó jogán...

Az 1980-as évek eleje óta az aggyal kapcsolatos ismereteink meghaladták legvadabb elképzeléseinket is. George Bush amerikai elnök az 1990-es évekét az Emberi Agy Évtizedének nevezte, és most lépünk be a Tudat Évezredébe. Mi az agy és a különböző agyi központok működésének ismertetésekor erősen leegyszerűsítettük a tudományos neurológiai magyarázatot, hogy könyvünk ne legyen túlzottan szakmai jellegű, de tisztában vagyunk azzal, hogy nem szabad a túlzott leegyszerűsítés hibájába esnünk, hiszen az agy szinte feltárhatatlan: az említett agyi központokat olyan bonyolult sejtcsoportok alkotják, amelyeket neuronok millióinak hálószerű szerkezete fog össze.

Te, kedves Olvasó bizonyára nem akarsz agykutató lenni, csupán elemi szinten szeretnél megismerkedni az agy működésével és néhány olyan eljárással, amely megkönnyíti a másik nemmel való kapcsolatodat. Arra könnyű rámutatni, hol helyezkedik el a férfi agyában a tájékozódás központja, és könnyű kialakítani olyan stratégiákat is, amelyekkel hatni tudunk rá. Annál nehezebb azonban pontosan megragadni, hogyan is működnek az agyban az érzelmek – de azért ezek kezelésére is sikerülhet hasznavehető stratégiát kidolgoznunk.

NEGYEDIK RÉSZ

Beszélni és odafigyelni

Mit mond a nő, s mit hall a férfi?

Barbara és Allan koktélpartira készülődnek. Barbara új ruhát vásárolt az alkalomra; feltett szándéka, hogy lélegzetelállítóan nézzen ki. Feltart két pár cipőt, egy kéket meg egy aranyat, majd felteszi a félelmetes kérdést: – Melyiket vegyem fel ehhez a ruhához, drágám?

Allan hátán végigfut a hideg. Tudja, hogy csapdába került. – Hm... izé.. amelyiket csak akarod, szívem – dadogja végül. – Jaj, ne hülyéskedj már, Allan! – torkolja le a nő türelmetlenül. – Melyik néz ki jobban: a kék vagy az arany? – Az arany! – böki ki idegesen a férfi. – Miért, mi a gond a kékkel? – csap le rögtön a nő. – Igaz, neked sosem tetszett, pedig egy vagyont fizettem érte. Te meg rá sem bírsz nézni, ugye?

Allan válla megroskad. – Ha nem vagy kíváncsi a véleményemre, Barbara, hát ne kérd ki! – mondja. Allan azt hitte, egy probléma megoldásában kérik a segítségét, s amikor így tett, a nő még csak hálás sem volt érte. Barbara ezzel szemben tipikus női beszédformával élt: hangosan gondolkodott. Valójában már eldöntötte, melyik cipőt viseli, és nem érdekelte más vélemény: egyszerűen csak megerősítést várt, hogy észvesztőén néz majd ki benne. Ebben a fejezetben a férfiak és nők közötti kommunikációs problémákat vesszük sorra, a megoldásokkal együtt.

A „kék vagy arany cipő”-stratégia

Ha egy nő azt kérdezi cipő választáskor, „a kék vagy az arany?”, a legfontosabb, hogy a férfi ne válaszoljon. Feleljen inkább kérdéssel: – Te döntöttél már, drágám? A nők többségét meghökkenti ez a taktika, mert az általuk ismert férfiak biztos az egyiket választanák a kettő közül. – Nos... arra gondoltam, hogy talán az aranyat venném fel... – mondja erre a nő bizonytalanul. A helyzet egyébként az, hogy már az arany mellett döntött. – Miért az aranyat? – kérdi a férfi. – Mert arany kiegészítőket viselek, és a ruha anyagában is van arany minta. – A dörzsölt férfi erre így kiált: – Hát persze, drágám! Remekül választottál! Istenien fogsz kinézni benne! Ennél jobban nem is dönthettél volna! Szuper lesz! – És fogadjunk, hogy a férfinak tényleg szuper lesz az estéje!

A férfi beszédkészségének fogyatékosságai

Több ezer éve tudjuk, hogy a férfiak nem épp jeles csevegők, főként a nőkhöz viszonyítva nem azok. Nemcsak hamarabb kezdenek beszélni a lányok, mint a fiúk, de egy hároméves kislány kétszer annyi szót ismer, mint egy ugyanannyi idős kisfiú, és a beszéde szinte száz százalékig érthető. A logopédusok mindig ugyanazzal a problémával hozzájuk kerülő fiatal fiúkból élnek: – Nem tud rendesen beszélni. – Ha egy fiúnak nővére van, a beszédükben jelentkező különbség még kirívóbb, kivált, ha a nővér vagy anya válaszol a fiú helyett. Kérdezzünk meg egy ötéves kisfiút, hogy hogy van, mire az anyja vagy nővére azonnal így felel: – Köszönöm, jól.

Hímnemű családtagjaik helyett gyakran

az anyák, lányok és nővérek beszélnek.

A beszédkészség a férfiak esetében nem tartozik a sajátosan jellemző képességek közé. A beszéd központ a teljes bal agyféltekéhez kapcsolódik, és nincs közelebbről meghatározott területe. A bal agyféltekéjükön sérült emberekkel folytatott kísérletek azt mutatják, hogy a férfiaknál a legtöbb beszédzavar a bal hátsó agyféltekén, a nőknél a bal frontális lebenynél fordul elő. Amikor egy férfi beszél, az MR1 letapogató a beszédközpont keresésekor kimutatja, hogy az egész bal agyféltekéje aktivizálódik – a letapogató nem talál beszéd központot. Mindebből az következik, hogy a férfiak beszédkészsége nem valami kiemelkedő.

A kisfiúknál gyakran előfordul, hogy maguk elé motyognak és érthetetlenebből beszélnek, mint a kislányok. Beszélgetés közben töltelékszavakat használnak, mint például „izé”, „hm”, „ööö”, elnyelik a szóvégeket, és csak háromféle hanglejtést váltogatnak, szemben a lányok ötféle hanglejtésével.

Amikor több férfi összeül tévén focimeccset nézni, beszélgetésük ebben merül ki: – Told ide a csipszet! Nézd a marhát! – vagy – Kérsz még egy sört? Ha viszont nők jönnek össze, hogy tévét nézzenek, ez jobbára csupán ürügy egy jó kis dumálásra. Ezért is inkább unalomig ismert fordulatokban és karakterekben bővelkedő szappanoperát néznek, s nem pl. egy erős koncentrálást igénylő krimit.

A két nem kifejezőkészségének különbségei sehol nem olyan szembeszökőek, mint épp a sportban. Nézzünk meg egy kosárlabdameccset, és figyeljük meg, hogy a női játékosok milyen lényegretörően, velősen és tökéletesen érthetően jellemzik a mérkőzésüket. Ugyanakkor a megkérdezett férfi játékosok jóformán alig nyitják ki a szájukat, azt a keveset is nehezen értjük, amit elmotyognak. Tinédzsereknél is feltűnő a különbség. Amikor tinédzser lányunkat az előző esti buliról kérdeztük, nemcsak részletesen elmesélte, hogy mi történt, hanem, hogy ki kinek mit mondott, ez kire hogyan hatott, és ki mit viselt. Tinédzser fiuk ugyanerre a kérdésre csak ennyit mormolt: – Őöö... klassz volt.

Valentin-napkor a virágárusok azt ajánlják a férfiaknak, hogy „virággal adják a hölgy tudtára”, mert tisztában vannak vele, hogy egy férfinak nehéz szavakba öntenie az érzéseit. Üdvözlőkártyát nem nehéz venni, a gond csak azzal van, hogy mit is lehetne ráírni.

A férfiak gyakran választanak olyan üdvözlőkártyát, amiben hosszú

a beleírt szöveg, így kevesebb hely marad a saját gondolataikra.

Ne feledjük, hogy a férfi evolúciója a vadászat és nem a kommunikáció terén zajlott. A vadászatot egy sor nem verbális jelzés kísérte, a vadászok gyakran hosszan ültek, s némán lesték prédájukat. Nem beszéltek vagy haverkodtak. Korunk férfijai, ha együtt mennek pecázni, órákig ülnek egymás mellett és egy árva kukkot sem szólnak. A férfiak csak olyankor nyílnak meg egymás előtt, amikor a szigorúan kategorizált férfi agy falai ledőlnek – más szóval kiadós alkoholfogyasztás után.

A fiúk és az iskola

Kezdetben a fiúk nem hoznak haza jó jegyeket, mert verbális készségekben elmaradnak a lányok mögött. Következésképpen gyengék a nyelvekben, irodalomban és a művészeti tárgyakban. Butának érzik magukat a jobb kifejezőkészséggel megáldott lányok előtt, ezért hajlamosak a hangoskodásra és rendbontásra.

Az az elképzelés, miszerint a fiúk egy évvel később kezdenék iskolai tanulmányaikat, amikor nyelvi fejlődésük már azonos színvonalon állna az egy évvel fiatalabb lányokéval, ebből a szempontból nagyon is ésszerűen hangzik. A fiúk önérzete sem szenvedne csorbát, és a velük egyidős lányok gördülékeny kifejezőkészségétől sem szállna inukba a bátorságuk.

Ahogy múlnak az évek, a lányok maradnak le fizikából és természettudományos tárgyakból, ahol fontosak a térbeli készségek. De míg a nyelvi felcsatlakoztató osztályokba olyan fiúk járnak, akiknek aggódó szülei abban reménykednek és azért imádkoznak, hogy fiaik végül megtanuljanak tisztességesen olvasni, írni és beszélni, addig a lányokat senki sem kényszeríti, hogy térbeli képességeiken javítsanak. A végén egyszerűen más tárgyakat vesznek fel.

Angliában a fiúk és lányok több iskolában is külön tanulnak olyan tárgyakat, mint az angol, matematika és természettudományok. Az essexi Shenfield gimnáziumban például a két nem olyan közegben tanulhat, amely mentes a másik nemmel folytatott versengéstől. Matematika dolgozataikban a lányoknak kerti környezettel kapcsolatos kérdéseket tesznek fel, míg a fiúk feladatai a vasboltokhoz kapcsolódnak. Az efféle „nemi” megkülönböztetés a női és férfi agyi beidegzés természetes preferenciáira épít, és hihetetlen eredményeket produkál. A fiúk angolból elért osztályzatai az országos átlagnál négyszer jobbak, a lányok matematika és természettudományos jegyei kétszer jobbak a más iskolában tanulókénál.

Miért remek társalgó a nő?

A nőknél a beszéd központ elsősorban a bal agyfélteke elülső lebenyében egy jól körülhatárolt területen, valamint egy ennél kisebb meghatározott területen a jobb agyféltekében található. A nő attól nagyszerű társalgó, hogy agya mindkét féltekéjében rendelkezik beszédközponttal. Élvezi, ha beszélhet és szeret is sokat beszélni. Mivel a beszédkészség meghatározott központok irányítása alá esik, a női agy többi része felszabadul más feladatok számára, és így a nő sok különböző dolgot is képes egyszerre csinálni.

A legfrissebb tudományos kutatási adatok azt bizonyítják, hogy a magzat még a méhen belül megtanulja felismerni anyja hangját, minden valószínűség szerint az anya testében keltett hangrezgés következtében. Egy négynapos csecsemő már különbséget tud tenni anyanyelve és egy idegen nyelv között. A babák négyhónapos korukban felismerik a magánhangzók kiejtését kísérő ajakmozgást. Nincsenek még egyévesek, amikor a szavakat fogalmakkal kezdik társítani, és tizennyolc hónapos korukra már olyan szókinccsel rendelkeznek, amely kétéves korukra a lányok esetében kétezer szóig terjed. Egy felnőtt tanulási képességeivel összevetve bámulatraméltó teljesítmény, mind fizikailag, mind intellektuálisan.

A lányok jól körülhatárolt beszéd központjuk révén gyorsabban és könnyebben tanulnak nyelveket, mint a fiúk, és ez magyarázza azt is, hogy a lányoknak miért megy jobban a nyelvtan, a központozás és a helyesírás. Az alatt a huszonöt év alatt, amíg külföldön szemináriumokat tartottunk, rendkívül ritkán kaptunk férfitolmácsot: szinte valamennyi tolmácsunk nő volt.

Tantárgy

Tanárok száma

Nők aránya

Férfiak aránya

spanyol

2700

78%

22%

francia

16200

75%

25%

német

8100

75%

25%

más nyelvek

1300

70%

30%

színjátszás

8900

67%

33%

Verbális készséget kívánó tantárgyak

(Nyelvtanárok megoszlása Nagy-Britanniában 1998-ban)

A fenti táblázatból egyértelműen kitűnik, hogy a nők aránya igen magas azoknál a tárgyaknál, amelyekhez erős bal agyféltekéi verbális képességre van szükség. A nő sajátos beszéd központja révén magasan vezet nyelvi készség és verbális ügyesség terén.

Ezek az adatok azt is bizonyítják, hogy még a legdemokratikusabb területeken – így az oktatásban is – az agy jellemzően női vagy férfi beállítódása erősen meghatározza a tanárok tárgyválasztását. Az „Egyenlő esélyekért” feminista csoportok úgy érzik jól végzik dolgukat, hiszen az összes tanár fele férfi, fele nő, azonban mint láttuk, a nők egyértelműen uralják a beszéddel kapcsolatos területeket.

A bal agyfélteke a test jobb oldalának fizikai funkcióit irányítja, talán ezért írnak a legtöbben a jobb kezükkel. És meglehet, hogy erre vezethető vissza, miért olvashatóbb a nők kézírása mint a férfiaké; röviden: a nő sajátos beszédközpontjai előzetes beidegzésük alapján alkalmasabbak az írott és beszélt nyelv használatára.

A nő beszédkényszere

A férfi agy nagy mértékben kategorizált, úgy is mondhatnánk, hogy „skatulyákra van felosztva”, ezért képes különválasztva tárolni az információkat. Egy problémás nap után a férfi agya mindent a helyére tesz. A női agy nem így tárolja az információt: a nő agyában szüntelenül körbe járnak a problémák.

A férfi szellemi kartotékrendszerbe rendezi problémáit,

és félreteszi őket. A nő kérődzik rajtuk.

A nő egy módon képes csak kivetni elméjéből a problémát: ha beszél róla, és ezzel tudatosítja. A nő nem azért beszél a problémáiról, hogy következtetést vonjon le vagy megoldást találjon, hanem csak meg akar szabadulni tőlük.

A hormonális kapcsolat

Az Ontario Egyetemen Eliznbeth Hanson az ösztrogén hormon és a nők teljesítménye közötti kapcsolatról végzett kutatásokat. Arra a megállapításra jutott, hogy a nők térbeli képességét az alacsony tesztoszteronszint csökkenti, míg a magas ösztrogénszint javítja artikulációs és finom motorikus készségeiket. Ezzel magyarázható, hogy a menstruációs ciklus ösztrogéndús napjain a nő miért olyan nyugodt és miért beszél szinte tökéletes artikulációval. Ugyanakkor a kiemelkedően tesztoszteronos napokon a nők beszéde akadozóvá válik, viszont térbeli képességük javul: lehet, hogy nem tud olyan frappáns ellenérvet találni, mint máskor, viszont akár húsz méterről is képes serpenyővel eltalálni a pasit.

A nők imádnak dumálni

Ha nők összeülnek és együtt néznek egy filmet a tévében, közben rendszerint egyszerre beszélnek, és egy csomó témát érintenek a gyerekektől kezdve a férfiakon és a munkájukon át életük főbb eseményeiig. Ha nők és férfiak vegyesen néznek filmet, a férfiak előbb-utóbb rászólnak a nőkre, hogy hallgassanak már el végre. A férfiak vagy filmet néznek vagy beszélgetnek – egyszerre képtelenek mindkettőre, és nem értik, hogyan képesek erre a nők. A nők szerint egy összejövetel lényege az, hogy jól érezzék magukat, közelebb kerüljenek egymáshoz, és ne csak némán, tátott szájjal meredjenek a képernyőre, mint egy rakás férj.

A reklámszünetekben a férfi gyakran megkéri a nőt, magyarázza el a történetet, és világítsa meg, hogyan is alakul a szereplők közti kapcsolat. A nőktől eltérően a férfinak nem sokat mond az árnyalt testbeszéd: képtelen kiolvasni belőle a szereplők érzelmeit.

Mivel a nők egykor a többi nő és gyermek társaságában töltötték napjaikat, a kapcsolatápolás érdekében kifejlesztették a sikeres kommunikációs képességet. A nő számára a beszédnek nagyon is határozott célja van: kapcsolatokat épít ki, barátokat szerez vele. A férfi viszont tényeket közöl.

A férfi a telefont olyan kommunikációs eszköznek tekinti, amelynek révén ügyeket intéz vagy tájékozódik, a nő azonban egyféle köteléknek tartja ezt. Egy nő képes rá, hogy két hétig nyaraljon a barátnőjével és amikor hazaér, felhívja ugyanezt a barátnőt, és újabb két órát beszél vele telefonon.

Meggyőző bizonyítékkal lehetetlen alátámasztani, hogy a lányok azért beszélnek többet a fiúknál, mert így hozza a társadalmi szoktatás, a tény, hogy anyjuk is többet beszélt velük. Dr. Michael Lewis pszichiáter megfigyelte hogy az anya gyakrabban néz lány csecsemőjére és többet is beszél hozzá, mint a fiúcsecsemőre. Tudományos eredmények igazolják, hogy a szülők ösztönösen reagálnak gyermekeik agyának másféleségére. Mivel a kislányok agya szervezettebb a beszédjelek küldésére és fogadására, többet is beszélünk velük. Az anyák éppen ezért csalódottak, amikor a fiukhoz szólnak, és csak rövid morrantás a válasz.

A férfiak magukban tűnődnek

A férfiak evolúciós fejlődésük során harcosokká, védelmezőkké és probléma-megoldókká váltak. Agyuk súlyponteltolódása és társadalmi szoktatásuk nem engedi, hogy félelmet vagy bizonytalanságot áruljanak el. A férfi, ha egy probléma megoldására kérik, ezért szokta a következőt felelni: – Majd én elintézem – vagy – Majd gondolkodom rajta. És pontosan így is tesz: rezzenetlen arccal, csendben átgondolja a dolgot. Akkor szólal csak meg, ha a válasz kész; ilyenkor arca felélénkül, hogy jelezze: kész közölni a megoldást. A férfiak általában gondolatban beszélnek, mert hiányzik belőlük az a verbális képesség, ami a nőkben megvan, hogy a szavakba öntsék gondolataikat. Ha egy férfi üldögél és kinéz az ablakon, az agyletapogató kimutatja, hogy közben magában beszél: gondolatban önmagával társalog. Amikor egy nő rajtakapja ilyesmin, arra gondol, hogy unja magát vagy nincs mit csinálnia, ezért beszélgetést kezdeményez vagy tennivalóval bízza meg. A férfi meg gyakran feldühödik, hogy félbeszakították. Hiszen tudjuk, hogy képtelen egyszerre több dolgot is csinálni!

„Néma gyereknek...”

Ha egy férfi más férfiakkal beszélget, a gondolatban folytatott néma társalgás nem jelent gondot. Férfiak hosszan elüldögélnek egy konferencián, s közben alig szólnak egymáshoz, ám ez senkit sem zavar – olyan, mintha együtt horgásznának. Szeretnek munka után csendesen eliszogatni, és pontosan ez is történik: csendben iszogatnak. Ha egy férfi női társaságban van, a nők gyakran úgy vélik, a semmibe réved, duzzog valamiért vagy egyszerűen csak nem törődik velük. Ha a férfiak jobban ki akarnak jönni a nőkkel, többet kell beszélgetniük velük.

A nők hangosan gondolkodnak

Egyik szemináriumunkon egy férfi a következőket panaszolta: „– A feleségem megőrjít, amikor valami gondja van vagy arról beszél, mit csinál majd aznap. Hangosan gondolkodik a kínálkozó lehetőségekről, választási esélyekről, azokról, akiket ez érint, hogy mit kell tennie és hova készül. Annyira elvonja a figyelmem, hogy képtelen vagyok bármire is koncentrálni!”

A nő fennhangon és találomra önti szavakba a kérdések özönét, felsorolva az alternatívákat és a lehetőségeket.

A női agy előbeidegzése révén legfőbb önkifejezésének a beszédet tekinti, és éppen ez az egyik erőssége. Ha egy férfi úgy látja, hogy öt-hat feladat elvégzése várja, így szól: – Van egy kis dolgom. Szia. – A nő tetszőleges sorrendben hangosan felsorolja a rá váró feladatokat, és megemlíti a választási lehetőségeket is. – Lássuk csak – mondja. – El kell hoznom a ruhát a tisztítóból, le kell mosatnom a kocsit... jut eszembe, Ray telefonált, és kéri, hogy hívd vissza... aztán be kell ugranom a postára is a csomagért... gondolom, még az is belefér, hogy... – íme, az egyik ok, amiért a férfiak örökös beszéddel vádolják a nőket.

A hangosan gondolkodás hátulütője

A nők barátságos, társas lénynek tekintik azt, aki hangosan gondolkodik, a férfiak azonban merőben más véleményen vannak az ilyen emberről. Magánéleti szinten a férfi azt képzeli, hogy a nő egy rakás problémát zúdít a nyakába, amire megoldást vár tőle, ezért gondterhelt lesz, ideges vagy megpróbál tanácsot adni a nőnek, hogy mit tegyen. Üzleti tárgyalásokon a hangosan gondolkodó nőt kelekótyának, fegyelmezetlennek vagy korlátoltnak tartják. Az üzleti életben egy nő csak azzal kelthet jó benyomást a férfiakban, ha gondolatait nem mondja ki, és csak a következtetéseit közli. A személyes kapcsolatokban a partnereknek meg kell beszélniük, hogy másként látnak hozzá a probléma-megoldáshoz. A férfinak meg kell értenie, hogy amikor a nő beszél, nem megoldást vár tőle. A nőnek pedig tisztában kell lennie azzal, hogy amikor a férfi szótlan, ez nem feltétlenül azt jelzi, hogy valami baja van.

A nő csak beszélget; de a férfi nyaggatásnak veszi

Egy kapcsolat beszélgetéssel történő elmélyítése a női agy beidegzése szempontjából elsődleges fontosságú. A nő száját átlagosan 6 000-8 000 szó hagyja el naponta, és ez még megerőltetésébe sem kerül. A kommunikációhoz ezen felül még vagy 2 000-3 000 hangot ad ki, és beszédét további 8 000-10 000 gesztussal, arckifejezéssel, fejmozdulattal és a testbeszéd más formáival kíséri. Mondanivalója közléséhez tehát átlagosan 20000-nél több kommunikációs „szót” használ. Nem csoda, hogy a Brit Orvosi Társaság nemrégiben közzétett adatai szerint a nőknél négyszer nagyobb az esély az állkapocsbántalmak kialakulására.

„– Egyszer fél évig nem beszéltem a feleségemmel – mondta a humorista.

– Nem akartam félbeszakítani.”

Vessük össze a nő napi „csevegését” a férfiéval. A férfi átlagosan napi 2000-4000 szót ejt ki, 1000-2000 hangot ad ki, és mindössze 2000-3000 testbeszéd jelre szorítkozik. Napi átlaga tehát összesítve körülbelül 7000 kommunikációs „szót” tesz ki, ami valamivel több, mint egyharmada a nő teljesítményének.

Ez a beszédbeli különbség a nap végén szokott a legnyilvánvalóbbá válni, amikor a nő és a férfi leülnek a vacsoraasztal mellé. A férfi már túl van a maga 7000 „szaván”, és semmi kedve többet mondani. Lazítani szeretne. A nő állapota attól függ, milyen nap áll a háta mögött. Ha sok ember között töltötte a napját és esetleg elhasználta a maga húszezer „szavát”, ő sem vágyik sok beszédre. Ha kisgyerekekkel volt a négy fal közé zárva, valószínűleg nem használt el 2-3000 „szónál” többet, így még 15000 szava van hátra a napi adagból! Nincs, aki ne ismerné az ebből adódó súrlódást:

Mary: Szia drágám... de jó, hogy végre itthon vagy! Milyen napod volt?

Mike: Tűrhető.

Mary: Brian mesélte, hogy ma tesztek pontot a Peterrel kötött egyezségre. Hogy ment?

Mike: Jól.

Mary: Nagyszerű! Pedig vele néha nem könnyű zöldágra vergődni. Mit gondolsz, megfogadja a tanácsodat?

Mike: Aha.

... és így tovább.

Mike úgy érzi, mintha keresztkérdések pergőtüzének lenne kitéve, és kezd feldühödni. Pusztán csak egy kis „békességre és nyugalomra” vágyna. Miután nem akar vitatkozni arról, hogy miért nem bőbeszédűbb, inkább ő nyit: – És neked milyen napod volt?

A nő pedig elmondja. És még mindig mondja. Minden apró részletet, ami aznap megesett vele.

– Hát el sem képzeled, micsoda napom volt! Gondoltam, ma be nem teszem a városba a lábam, mert az unokatestvérem legjobb barátja a busztársaságnál dolgozik, és azt mondta, mára sztrájk lesz, ezért aztán gyalog indultam el. A meteorológus napos időt jósolt, így a kék ruhámat vettem fel, tudod, azt, amit Amerikában vettem, ...hol is tartottam... szóval séta közben összefutottam Susannal, és...

A nőből ömlik aznapi szóátlagának hátralevő része. A férfi azon tűnődik, miért nem fogja be a száját és hagyja már végre békén. Úgy érzi, „halálra nyaggatják”! „Hiszen én csak egy kis békességre és csendre vágyom!”, sóhajt fel ilyenkor számtalan férfi világszerte. A vadász, aki egész nap élelem után koslatott. Most már nem akar mást, csak belebámulni a tűzbe. A baj akkor következik be, amikor a nő úgy érzi, hogy tudomást sem vesznek róla, és felhúzza az orrát.

Ha a férfi a semmibe réved, a nő könnyen úgy érzi, hogy már nem is szereti.

A női beszéd lényege maga a beszéd. A nő örökösen problémákat emleget, így a férfi arra a téves következtetésre jut, hogy megoldást vár tőle. Elemző gondolkodása arra készteti, hogy folyton félbeszakítsa a nőt:

Mary – ...aztán elcsúsztam a járdán, és kitört az új cipőm sarka, és aztán...

Mike (félbeszakítja): – Hát igen... nem kellene magas sarkú cipőben járnod a bevásárlóközpontba! Olvastam erről egy felmérést. Nagyon veszélyes. Menj inkább edzőcipőben, az biztonságosabb!

Mike (gondolatban: Megvan a megoldás!)

Mary (gondolatban: Miért nem marad csendben és hallgatja, amit mondok?) folytatja:

Mary – Szóval, amikor visszaértem a kocsihoz, látom, hogy leeresztett a hátsó kerék, ezért...

Mike (félbeszakítja): – Figyelj. Legközelebb ellenőriztesd a guminyomást a benzinkútnál, amikor tankolsz. Akkor többet nem lesz ilyen gondod!

Mike (gondolatban: Megint megoldottam helyette egy problémát!)

Mary (gondolatban: Kit érdekel most? Miért szól mindig közbe?)

Miké (gondolatban: Miért nem marad végre csendben, és hagy nyugton?

Hát nekem kell helyette mindent megoldanom? Miért nem képes normálisan megcsinálni a dolgokat?)

A nő nem vesz tudomást a félbeszakításról, és tovább beszél.

A világ legkülönbözőbb pontjain élő nők ezreit kérdeztük meg és mindannyian egyértelműen ezt mondták:

Amikor a nap végén a nő ki akarja beszélni az elhasználatlanul maradt szavait,

nem akarja, hogy félbeszakítsák problémái megoldásaival.

Jó hír a férfiaknak: nem reakciót, választ várnak tőlük, csak hallgatást. Amikor a nő végre elhallgat, megkönnyebbült és boldog. Ráadásul azt gondolja magában, hogy micsoda csodálatos férfival áldotta meg az ég, aki meghallgatja, így aztán a férfi minden bizonnyal kellemes éjszakára számíthat.

Napjaink asszonyai stresszoldónak használják, hogy a napi gondjaikról beszéljenek. A beszédet kapcsolatteremtőnek, támaszt nyújtónak tekintik. Talán ezért is jár több nő pszichiáterhez, és a pszichiáterek is jobbára nők, akiket megtanítottak arra, hogyan hallgassanak meg másokat.

Új stratégia kell!

A dolgozó nők 74%-a és a nem dolgozó nők 98%-a szerint férjük és barátaik legnagyobb hibája, hogy nem szívesen beszélgetnek, főként este nem. A nők korábbi nemzedékei nem szembesültek ezzel a problémával, mivel mindig

számos gyermek és nő volt körülöttük, akikkel beszélgethettek és akikben támaszra leltek. Az otthon maradó mai nők elszigeteltségén és magányosságérzetén a szomszédasszonyok sem segíthetnek, mivel általában ők is dolgoznak. A dolgozó nőnek kevesebb gondja akad a szótlan férfival, ő napközben másokkal is beszélgethet. A kialakult helyzetért senkit sem okolhatunk:

Az első olyan nemzedék vagyunk, amelynek a sikeres kapcsolat

megfelelő szerepmodellje nélkül kell boldogulnia.

Szüléink nem találkoztak hasonló gondokkal. De a rosszban azért van valami jó is: elsajátíthatjuk a túléléshez szükséges új készségeket!

Hogyan beszélgetnek a férfiak?

A férfi rövidebb és kerekebb mondatokban beszél, mint a nő. Világos felvezetés, érthető érvelés és befejezés jellemzi nyilatkozatait. Ha egy férfival folytatott beszélgetésben több témát vetünk fel egyszerre, a férfi menthetet lenül elveszti a fonalat. A nőnek tisztában kell lennie azzal, hogy ha meg akarja győzni őt vagy rábeszélni valamire, egyszerre csak egy világosan körvonalazott gondolatot vagy ötletet vessen fel.

A férfival folytatott beszélgetés első szabálya: csak egyszerűen!

Egyszerre csak egy témát dobjunk fel, amin elrágódhat.

Ha egy nőkből és férfiakból álló vegyes társaság előtt beszélünk, jobb, ha érvelésünket férfias szerkesztésben adjuk elő. A férfibeszédet mindkét nem követni tudja, de a nők több szálon futó csevegését a férfiak zavarosnak találják és hamar elvesztik érdeklődésüket.

A nők csaponganak

Mivel a nők jobb és bal agyféltekéje között nagyobb az információáramlás, és sajátos beszéd központokkal bírnak; párhuzamosan több témáról is tudnak beszelni, néha akár egy mondaton belül is. Három-négy labdával való zsonglőrmutatványhoz lehetne hasonlítani azt, amit a nők többsége nehézség nélkül ad elő. Mit több, egyes nők egymás között is több témával bűvészkednek, miközben a többi nő is ugyanezt teszi, s láthatóan egyikük sem ejt el soha egyetlen labdát sem.

A beszélgetés végén mindegyikük tud valamit a felvetett számtalan témáról, eseményről és ezek jelentéséről. Hz a csapongás fárasztó a férfi számára, akinek agya egy szálon tud csak gondolkodni, azaz egyszerre csak egy témával tud foglalkozni. Amikor egy csomó nő több témáról egyszerre társalog, a férfiak megszédülnek és összezavarodnak.

Előfordul, hogy a nő elkezd egy témáról beszélni, de a mondat közepén átvált egy másikra, aztán minden összefüggés nélkül visszatér az első témára, miközben mellesleg megemlít – csak úgy – valami merőben mást is. A férfit ez ledöbbenti és összezavarja.

Példának itt ez a beszélgetés szerény otthonunkból:

Allan: – Álljunk csak meg egy pillanatra – ki mit mondott kinek az irodában?

Barbara: – De hisz’ nem is az irodáról meséltem, hanem a sógoromról.

Állati: – A sógorodról? Nem is tudtam, hogy témát váltottunk!

Barbara: – Nos, majd máskor jobban oda figyelsz. Rajtad kívül mindenki más követni tudott.

Fiona (húg): – Igen... én tudtam, mire gondol. Tökéletesen világos volt.

Jasmitte (a lányuk): – Én is tudtam. Jaj, papa, olyan buta vagy! Sosem figyelsz oda rendesen!

Allan: – Feladom! Reménytelenek vagytok, ti nők!

Cameron (a fiúk): – Én is... különben is, én még csak gyerek vagyok.

A férfiak képesek az A pontból B pontba mellékutcák labirintusán át eljutni,

de ha egy rakás nő közé kerülnek, akik egyszerre vagy egy tucat témáról cseverésznek,

azonnal elvesztik a fonalat.

A bonyolult, több szálon futó beszédre minden nő képes. Itt vannak például a titkárnők. Munkájukat nem is végezhetnék, ha nem csinálnának egyszerre ezerfélét. Ezek után nem meglepő, hogy 1998-ban a Nagy-Britanniában titkári állásban dolgozó 716 148 alkalmazott 99,1%-a nő volt, és mindössze 6 445 férfi. Vannak, akik e tényt annak tudják be, hogy a lányokat már az iskolában ilyen pályákra készítik fel, ám figyelmen kívül hagyják a nők verbális, szervező- és többfunkciós képességét. Még olyan szakterületeken is, ahol a rangsort az esélyegyenlőségi politika határozza meg, mint például a közösségi munkában, tanácsadásban vagy a szociális ellátórendszerben, az 1998-ban alkalmazott 144 266 emberből 43 816 volt a férfi és 100 450 a nő. Ott, ahol kommunikációs készségekre és verbális merészségre van szükség, a nők verhetetlenek.

Az agyletapogatás eredményei

Amikor egy nő beszél, az agyletapogató készülék azt mutatja, hogy a jobb és bal agyfélteke frontális lebenyeinek központjai mind működnek, de működik egyúttal a hallásközpont is. Ez a hatékony többfunkciós rendszer lehetővé teszi, hogy a nő egyszerre beszéljen és figyeljen másokra, s mindez akkor sem okoz gondot neki, ha több témáról van szó. A férfi álla leesik, amikor először tapasztalja ezt, mivel addig abban a meggyőződésben élt, hogy a nők csupán fecsegni tudnak.

A nők szimultán képesek beszélni és másokra odafigyelni, miközben arra is jut idejük,

hogy letolják a férfiakat ezen alkalmatlanságuk miatt.

Beszéd képességük miatt a nők több ezer éve a férfiak tréfáinak céltáblái. Bárhol forduljunk is meg egy-egy konferencián, a férfiak mindenütt ugyanazt hajtogatják egymás között: – Figyeljétek, mit összelocsog ez a sok nő... bla-bla-bla – senki sem figyel rájuk! – Lehet egy férfi kínai, német vagy norvég, afrikai vagy eszkimó, mind ezt mondja. Pedig a különbség csupán annyi, hogy a férfiaknak az ilyesmi csak felváltva megy, mivel mai ismereteink szerint a férfiak vagy beszélnek vagy hallgatnak, mivel képtelenek egyszerre csinálni a kettőt.

A férfiakkal folytatott beszélgetés stratégiái

Ha két férfi ingerülten vitatkozik egymással, általában félbeszakítják egymást. Ha egy férfival szót akarunk érteni, a legegyszerűbb stratégia, hogy nem szakítjuk félbe, hanem hagyjuk beszélni. Egy nő számára azért keserves megpróbáltatás ez, mert a szimultán beszédet a kapcsolat elmélyítésének szánja, és ezzel jelzi, hogy aktív részese a beszélgetésnek. A nő leküzdhetetlen vágyat érez, hogy párhuzamos beszélgetést folytasson a férfival, s ezzel lenyűgözze és tudtára adja, milyen fontos a számára. Amikor azonban közbeszól, a férfi megsüketül. Ráadásul még rossznéven is veszi, mert udvariatlanságnak tekinti az ilyesmit.

Amikor a férfiakra kerül a sor, hagyjuk, hadd beszéljék ki magukat!

– Ne szakíts folyton félbe! – vágják a világ minden pontján, számtalan nyelven férfiak a nők képébe. A férfi kijelentései megoldó jellegűek, és a mondatót muszáj befejeznie, különben semmi értelme a beszélgetésnek. Beszélgetés közben képtelen ide-oda csapongani a különböző témák között, és azt, aki ezt teszi, udvariatlannak vagy hebrencsnek véli. A nő számára ez idegen fogalom: ő akkor érzi, hogy kapcsolatot teremtett valakivel, hogy beszélgetőpartnerét fontosnak tekinti, ha párhuzamos beszélgetést folytat vele. És hogy a sértést hántással tetőzzék, a tipikus férfi-nő beszélgetés során a félbeszakítások 76%-a férfiaktól ered.

Miért szeretik a férfiak a nagy szavakat?

Mivel a vadásznak nem volt meghatározott agyi beszédközpontja, a lehető legkevesebb szóval a legtöbb információt kellett közölnie a többiekkel, így bal agyféltekéjének frontális és hátsó lebenyében kialakultak a szókincs központjai. A nőknél ugyanez mindkét agyfélteke frontális és hátsó lebenyében is megtalálható, de nem különösebben fejlett képesség. Következésképpen a szavak meghatározása és jelentése egy nő számára nem bír nagy jelentőséggel, mivel a jelentést a hanglejtésből, az érzelmi tartalmat pedig a testbeszédből meríti.

A férfiak számára viszont ezért olyan fontos a szavak jelentése, és ezért próbálnak egy másik férfival vagy nővel szemben a meghatározás révén előnyre tenni szert. A férfiak a nyelv segítségével versengenek egymással, és a játék során a meghatározás fontos taktikai húzássá lép elő. Ha valaki nyomós vagy lényeges érvet vonultat fel, és például azt mondja, hogy: „...nem érvelt egyértelműen és nem ásott le a kérdés mélyére, hogy mindenki kristálytisztán megértse, mire is gondol”, akkor egy másik férfi ezzel szakítja.4 félbe: „Szóval nem tudta magát értelmesen kifejezni?”, hogy még félreérthetetlenebbül meghatározza a szóban forgó kérdést és előnyre tegyen szert az első megszólalóval szemben.

A nők szavakkal jutalmaznak

A nő szavakkal jelzi, hogy jelen van a beszélgetésben, kapcsolatot teremt, és így számára jutalmat jelentenek a szavak. Ha egy nő kedvel minket, egyetért a mondanivalónkkal vagy barátkozni akar, sokat beszélget velünk. E kijelentés ellentétje is igaz: ha büntetni akar vagy tudtunkra adni, hogy nem tekint a barátjának, nem beszélget velünk. Férfinyelven ez a „néma kikészítés”, és amikor a nő szájából elhangzik, hogy „Többé nem szólok hozzád!”, azt komolyan illik venni.

Ha egy nő sokat beszél hozzád, kedvel.

Ha viszont hallgat, jó lesz, ha vigyázol!

Az átlagférfinak körülbelül kilenc percnyi hallgatás után dereng fel, hogy í; büntetésben van. A kilenc perc leteltéig a nő hallgatását áldásnak tekinti: végre van „kis békesség és nyugalom”. A világon mindenütt arról panaszkodnak a férfiak, hogy a nők túl sokat beszélnek. A férfiakhoz viszonyítva ez tényleg így is van.

A nők áttételesen gondolkodnak

Kellemes, nyugodt hétvégének ígérkezett. Otthonuktól pár órányira egy csodaszép völgyön haladtak át. Az út szeszélyesen kanyargott az emelkedőn, és John kikapcsolta a rádiót, hogy jobban tudjon összpontosítani a vezetésre. Nem tudott egyszerre a zenére meg a kanyarokra is figyelni.

– Nem innál egy kávét, John? – kérdezte tőle Allison.

John elmosolyodott. – Kösz, de inkább nem... jól vagyok anélkül is. – Megfordult a fejében, hogy milyen kedves a lánytól, hogy megkérdezte. Kis idő múlva észrevette, hogy Allison nem szól egy szót sem, és felmerült benne a gyanú, hogy valamivel megbántotta. – Mi a baj, drágám? – tudakolta. – Semmi! – vetette oda foghegyről Allison. – De valami csak van... – próbálkozott zavartan a férfi. – Mi az? – Hogy nem állsz meg! – sziszegte gúnyosan a lány. John elemző logikával gyorsan megpróbálta felidézni, mikor is mondta ki

Allison a „megállni” szót. Biztosan érezte, hogy ez a szó nem hangzott el, és ezt meg is mondta Allisonnak. A lány erre azt felelte, hogy figyelmesebb lehetne: amikor ugyanis azt kérdezte tőle, nem kér-e egy kávét, valójában arra gondolt, hogy ő, Allison inna egyet. – Azt várod, hogy gondolatolvasó legyek? – csipkelődött a férfi.

„Térj már a tárgyra!” – gyakran förmednek rá férfiak így a nőkre szerte a világon. Amikor egy nő beszél, közvetett módon teszi, ami azt jelenti, hogy vagy céloz arra, amit szeretne vagy köntörfalaz. A közvetett beszédmodor női specialitás, ami határozott célt szolgál: kapcsolatot épít, összhangot teremt másokkal, mégpedig úgy, hogy kikerüli az ütközést, szembehelyezkedést vagy vitát. Tökéletesen beleillik a fészekőrző, általános harmóniaóvó viselkedésébe.

A közvetett beszéd összhangot teremt a nők között, de gyakran

okoz  súrlódást a férfiakkal, akik nem ismerik a játékszabályokat.

A női agy folyamat-orientált: a nők élvezik a kommunikáció folyamatát. A férfiak ellenben igen zavarónak érzik a rendszer és cél teljes hiányát, és azt vágják a nők fejéhez, hogy nem tudják, miről beszélnek. Az üzleti életben a közvetett beszédmodor katasztrofális lehet a nők számára, mert a férfiak képtelenek követni a csapongó beszédstílust, és inkább elutasítják a nők javaslatait, kéréseit vagy előléptetésre tett kísérleteit. A közvetett beszéd kiválóan alkalmas kapcsolatépítésre, ám ez az előny sajnos semmissé válik, amikor az autó azért megy a falnak vagy a repülőgép azért zuhan le, mert a sofőr vagy a pilóta nem elég egyértelmű döntést hozott, azaz nem direkt módon fejezte ki magát.

A közvetett beszédben rendszerint olyan minőségjelzőket használunk, mint az „úgymond”, „izé” vagy „egy kicsit”. Képzeljük csak el, mi lett volna, ha a II. világháború alatt Winston Churchill angol miniszterelnök közvetett beszéddel ösztönözte volna a Szövetségeseket, hogy fogjanak össze a náci fenyegetéssel szemben. Képzeljük csak el, mi történt volna, ha például így szól: – Megküzdünk velük – mondjuk – a tengerparton, aztán egy kicsit megverekszünk velük hegyen-völgyön, és soha nem adjuk meg – izé – magunkat!

Amikor egy nő közvetetten beszélget egy másik nővel, nincs gond, mert a nők jó érzékkel tapintanak rá a valódi jelentésre. A férfiakkal folytatott beszélgetésben azonban ugyanez a mód már komoly problémákat okozhat. A férfiak közvetlen módon diskurálnak, a szavakat szó szerint értik. Ha a kölcsönös megértés szándéka megvan, türelemmel és gyakorlással a férfi és a női kifejezésmód közelíthető egymáshoz.

A férfiak egyenesen beszélnek

Mondataik rövidek, közvetlenek, lényegretörők és megoldás-orientáltak, nagyobb szókészletből merítenek és tényekkel operálnak. Mennyiségjelzőik a „semennyi”, „sehány” a fokozás náluk: „soha” és „teljes mértékben”. Az efféle beszédmodor gyorsan és hatékonyan hoz tető alá üzletkötéseket, és segítségével tekintélyt vívhatunk ki másokkal szemben. Amikor társas kapcsolataikban a férfiak közvetlen beszédmodort alkalmaznak, gyakran udvariatlannak és nyersnek tartják őket.

Nézzük csak a következő kijelentéseket:

1. Csinálj már egy rántottál reggelire!

2. Légy szíves, készíts reggelire egy rántottat!

3. Csinálsz nekem egy rántottát, drágám?

4. Mit gondolsz, nem lenne jó reggelire egy rántotta?

5. Mit szólnál, ha ma egy jó kis rántottát reggeliznénk?

6. Neked nem esne jól egy rántotta reggelire?

A rántotta-kérések skálája a szélsőségesen közvetlentől a szélsőségesen közvetettig terjed. Az első három kijelentés valószínűleg férfi szájából hangzana el, a következő három nőéből. Ugyanaz a kérdés hatféle megfogalmazásban. Könnyen beláthatjuk, hogy akár egy egyszerű kérdés is hogyan vezethet oda, hogy a nő sírva fakad, és így kiált fel: – Ostoba fajankó! Csináld meg magadnak! – vagy a férfi vágja oda: – Képtelen vagy eldönteni bármit is! Inkább elmegyek a McDonald’s-ba!

Mi a megoldás?

A férfinak meg kell értenie, hogy a közvetett beszédmodor a nő beidegzésének szerves része, és ezen kár is izgatnia magát. Ha egy férfi személyes kapcsolatot akar kiépíteni egy nővel, figyelmesen kell hallgatnia, s közben „odafigyelő” hangokat kell hallatnia, testbeszédet kell alkalmaznia – erről is mindjárt szó lesz. Szükségtelen megoldásokat ajánlania vagy a nő indítékait firtatnia. Ha úgy érzi, hogy a nőnek problémája van, a legjobb, ha ezt kérdezi: – Mit szeretnél: hogy úgy hallgassalak, mint egy férfi vagy mint egy nő? – Ha a nő az utóbbit szeretné, a férfi hallgassa meg és közben bátorítsa. Ha az elsőt választja, a megoldást is fel lehet vetni.

A férfit azzal bírhatjuk rá a figyelésre, ha előre felkeltjük

az érdeklődését, és közöljük vele a „napirendi pontokat

Egy férfinál általában az bizonyul a leghatásosabbnak, ha elmondjuk, miről és mikor akarunk beszélgetni vele. – Szeretném megbeszélni veled a főnökömmel támadt problémámat. Mondjuk vacsora után jó lenne neked? Ezzel épp a férfi agyának logikus felépítésére apellálunk, éreztetjük vele, hogy fontosnak tartjuk a véleményét és letesszük vállunkról a gondot is! A közvetett megközelítés ilyesformán hangozna: – Engem senki sem ért meg –, ami biztos súrlódást okoz, mert a férfi ebből rögtön azt szűri le, hogy őt hibáztatják, és sündisznó-állást vesz fel. Nyugaton a férfiak közvetlen beszédmodorban kötnek üzletet, de nem úgy Keleten! Japánban például a közvetett beszéd a bevett üzleti nyelv, a közvetlenül beszélőket gyermetegnek vagy naivnak, a külföldit pedig komolytalannak tartják.

Hogyan sarkalljunk tettekre egy férfit?

A közvetett beszédből kisdoktorizott nő feltételes módban tesz fel kérdéseket: – Kivinnéd a szemetet? – vagy – Fel tudnál hívni ma este? – vagy – Elmennél a gyerekekért? – Azt a kérdést, hogy „Ki tudnád cserélni a kiégett körtét?”, a férfi szó szerint érti, mégpedig így: „Képes vagy kicserélni egy villanykörtét?” A férfi a feltételes módban elhangzó kérdéseket képességeit próbára tévőnek tekinti, amire logikus válasza, hogy persze, hogy ki tudja vinni a szemetet, ki tudja cserélni a körtét, de ezek a szavak még nem azt jelentik, hogy meg is csinálja. Ráadásul a férfi úgy érzi, manipulálják, és igenlő válaszra akarják rábírni.

Ha a férfit tettekre akarjuk ösztönözni, udvariasan szólítsuk fel rá. Ha azt kérdjük tőle: – Kérlek, hívj fel ma este! –, erre vagy igennel vagy nemmel kell felelnie, és elvárjuk tőle, hogy kötelezze el magát valami mellett. Jobb, ha nemet kapunk egy ilyen kérésre, mint igent egy rakás „lennél szíves” vagy „felhívnál-e”-kérdésre, mert legalább tudjuk, hányadán állunk. Ha egy férfi feleségül kér egy nőt, nem azt kérdi, hogy:”Hozzám tudnál jönni feleségül?”, hanem, hogy: „Hozzám jössz-e?”

A nő érzelemtől átszínezve, a férfi szó szerint érti

Mivel a szókincs nem tartozik a női agy erősségei közé, a nő mellékesnek tarthatja a szavak pontos definícióját. Így hát költői szabadsággal él, sőt a hatás kedvéért a túlzástól sem riad vissza. A férfi azonban minden szavát szó szerint értelmezi, és ennek megfelelően is reagál.

Szócsatában a férfi a nő szavait azért tisztázza, hogy ő lehessen a győztes.

Ugye, ismerősen hangzik a következő párbeszéd?

Robyn: – Te soha semmivel nem értesz egyet, amit én mondok!

John: – Hogy érted azt, hogy soha? Az utolsó két érveddel is egyet értettem, nem?

Robyn: – Örökösen ellentmond asz, és mindig azt akarod, hogy neked legyen igazad!

John: – Nem igaz! Nem mondok örökösen ellent! Ma reggel is egyetértettem veled, tegnap este is meg múlt szombaton is, tehát igazán nem állíthatod, hogy mindig ellentmondók!

Robyn: – Mindig ezzel hozakodsz elő, amikor ezt mondom!

John: – Nem igaz! Nem mondom mindig!

Robyn: – És csak akkor érsz hozzám, ha le akarsz feküdni velem!

John: – Ugyan, ne túlozz már! Olyat, hogy csak...

A nő tovább vitázik, érzelmekkel operál, miközben a férfi az ő egyes szavait definiálja. A vita végül odáig fajul, hogy a nő megkukul, vagy a férfi dühödtem elcsörtet, hogy magányosan nyalogassa sebeit. A vita sikere érdekében a férfinak meg kellene értenie, hogy a nő olyan szavakat használ, amiket nem gondol komolyan, így a férfi sem értheti azokat szó szerint, tehát értelmeznie sem kellene. Nézzük azt például, amikor egy nő így kiált fel: – Ha olyan nő mellé kerülnék, akivel egyforma ruhát viselünk, én biztos belehalnék! – Persze, hogy nem úgy érti, hogy valóban belehalna, mégis a kijelentést szó szerint értelmező férfi önkéntelenül is így reagál: – Ugyan, dehogy halnál bele... van ennél rosszabb is! –, ami a nő fülében gúnyos megjegyzésnek hangzik. A nőnek viszont azt kellene felfognia, hogy ha a vitában győzni akar, logikusan kell érvelnie a férfival szemben, és egyszerre csak egy gondolatot lehet feldobnia. A vita során sosem szabad csapongania, különben kilőtt nyilai sosem találnak célba.

Hogyan figyel a nő?

A nő tíz másodperc alatt átlagosan hatféle arckifejezéssel jelzi gondolatait vagy reagál a beszélő érzelmeire. Mimikája híven tükrözi a másik által szóban kifejezett érzelmeket. A megfigyelő számára olybá tűnik, mintha a párbeszédben résztvevő mindkét nővel megtörténnének a szóban forgó események.

A nő a hallottak értelmet a hanglejtésből és a beszélő testbeszédéből szőri le. A férfinak pontosan ezt kell tennie, ha fel akarja hívni a nő figyelmét, és le is akarja kötni. A legtöbb férfit megriasztják a nő arckifejezéseiben megnyilvánuló visszajelzések, pedig ez az üzenet megfejtésének művészetében jártas férfinak csak hasznára válhat.

A férfi rezzenetlen arccal figyel

Biológiai szempontból előnyös, ha a küzdő figyelés közben szenvtelen marad, és nem árulja cl érzéseit.

Bár kissé sematikusan ábrázoltuk a férfi odafigyelési technikáját, a humor mögött nem kevés igazság rejlik. A beszélgetőpartner meghallgatása közben felvett rezzenetlen álarc lehetővé teszi, hogy a férfi ura maradjon a helyzetnek, de ez egyáltalán nem azt jelenti, hogy ne lennének érzései eközben. Agyletapogatással megállapították, hogy a férfiakban ugyanolyan erős érzelmek működnek, mint a nőkben, csak ők nem mutatják ki.

Hogyan hümmögjünk hatásosan?

A figyelem jelzésére a nők magas és alacsony hangmagasságú hangokat használnak öt hangszínben, köztük „jókét” és „nahátokat”, s közben még megismétlik a beszélő egy-egy szavát vagy értelmi ismétléssel nyugtázzák, és hozzáfűzik párhuzamos megjegyzésüket. A férfiak hangmagasság-tartománya jóval szőkébb (három hangszín), és nehezükre esik a hangmagasságbeli változások dekódolása is, így jóval monotonabban beszélnek.

A férfi azzal jelzi, hogy odafigyel, hogy dörmög, azaz rövid hümmögéseket hallat, amiket néha apró fejbólintás kísér. A nők ezért elítélik a férfiakat, mert úgy értelmezik a jelenséget, hogy a férfi „nem is figyel rájuk”. Pedig gyakorta éppen ezt teszi, még ha nem is úgy néz ki! Egy üzletasszony máris pénzt szimatolhat a dörmögésben. Amikor egy nő az elképzelését vagy javaslatát tárja egy vagy több férfi elé, és a férfira kerül a sor, hogy válaszoljon, ne úgy jelezzük vissza az érzelmeit, mintha egy nővel tennénk. Üljünk nyugodtan, mozdulatlan arccal, időnként bólogassunk és hümmögjünk, és ne szakítsuk félbe az illetőt. Úgy találtuk, hogy az ilyen technikájú nőket megbízhatóbbnak ítélik a férfiak. Azokat a nőket, akik visszajelzik a férfiak érzéseit (illetve azt, amit annak vélnek), a legtöbb férfi általában elítéli, az ilyen viselkedést komolytalannak vagy felelőtlennek tartják.

Hogyan vegyük rá a férfit; hogy odafigyeljen?

Ne sürgesd, tárd elé a napirendet, szabd meg az időt és add értésére, hogy sem megoldást, sem akciótervet nem vársz tőle. Valahogy így csináld: „Szeretném elmesélni, milyen napom volt, Allan. Mit szólsz a vacsora utánhoz? Nem kell megoldanod semmit, csak azt szeretném, ha meghallgatnál”. A legtöbb férfi nem tiltakozik az ilyen kérés ellen, mivel az agya számára fontos dolgok (idő, hely cél) adottak, sőt még azt sem várják cl tőle, hogy csináljon valamit!

A kislányos csicsergés

A nők többségének nincs szüksége evolúció-biológusi diplomára ahhoz, hogy tudja, milyen hatást kelt a magas, vékony és éneklő hangon előadott szöveggel. A magas hang magas ösztrogénszintet jelez, s a gyermeki csengés megpendíti a férfiban mélyen gyökerező oltalmazó ösztön húrjait. A nőkre viszont a mély férfihang hat, amely a magas tesztoszteronszint, azaz a férfiasság csalhatatlan jele. A basszushangra váltás a fiúknál a kamaszkorban következik be, amikor a tesztoszteron végigvágtat a testükben, és a hangjuk mutálni kezd. Amikor a nő magasabb, a férfi pedig mélyebb hangon kezd beszélni, ez biztos jele, hogy kikezdték egymással. Semmiképpen sem arra akarunk célozni, hogy férfiaknak és nőknek így kellene viselkedniük egymás társaságában, csupán a jelenséget magyarázzuk.

Ha gyanítod, hogy valaki ki akar kezdeni veled,

figyeld, változik-e az illető hangmagassága.

Fontos tudnunk azt is, hogy a kutatások egyöntetűen azt mutatják: az üzleti életben a mélyebb hangon beszélő nőket intelligensebbnek, tekintélyesebbnek és szavahihetőbbnek tartják. Ha az állunkat leszegjük és lassabban, monotonabban beszélünk, máris elérhetjük a kívánt hatást. Sok nő tévesen azt képzeli, ha megemeli a hangját, tekintélyt parancsolhat, holott ezzel csak agresszív benyomást keltenek. Két érdekes megfigyelés: egyes túlsúlyos hölgyek „kislányos” hangon beszélnek, hogy terebélyes termetük lehengerlő mivoltát ellensúlyozzák, míg mások a férfi oltalmazó ösztönére akarnak hatni ezzel.

ÖTÖDIK FEJEZET

Térbeli képesség

Térképek, célpontok és a beparkolás

A válás felé vezető út térképe

Ray és Ruth a városba igyekeztek egy színházi előadásra. Ray vezetett, Ruth mellette ült. Egyébként mindig Ray vezetett, hogy miért, arról sosem beszéltek, egyszerűen csak így alakult. És mint a legtöbb férfi, ő is más emberré vált a volán mögött. Ray arra kérte Ruth-t, hogy keresse meg az utcát az utcajegyzékben, Ruth kinyitotta a megfelelő oldalnál, azután fejjel lefelé fordította a térképet, majd szótlanul ült, és bámulta. Értette, mit jelent a térkép, de amikor a szeme előtt levő kép valóságba való átültetésére gondolt, az egész furcsán összefüggéstelenné vált. Az iskolai földrajzórákra emlékeztette. A sok rózsaszín és zöld minta cseppet sem hasonlított a való világra, amiben élt. Ha észak volt az útirány, még néha elboldogult vele, ám ha délnek tartottak – ahogyan most is – teljesen összezavarodott. Visszafordította a térképet. A csendet percek elteltével Ray törte meg.

– Ne forgasd már a térképet! – förmedt Ruth-ra.

– Csak abba az irányba állítom, amerre megyünk... – védekezett Ruth.

– Igen, de fejjel lefelé nem lehet térképet olvasni! – vágta oda nyersen Ray.

– Nézd, Ray, logikus, hogy abban az irányban álljon, amerre megyünk! Így legalább összevethetem az utcaneveket a térképpel! – csattant fel most már ingerülten Ruth hangja.

– Ha azt akarnák, hogy fejjel lefelé olvassuk, úgy is nyomtatnák, nem? Ne hülyéskedj már, inkább mondd meg, merre menjek!

– Majd mindjárt megmondom, hogy merre menj! – dühöngött Ruth és Rayhez vágta a térképet. – Nézd magad! – kiabálta.

Ugye ismerős ez a szóváltás? Több ezer éve fajra való tekintet nélkül gyakran hangzik el hasonló nők és férfiak között. A XI. században Lady Godiva – lova hátán meztelen – rossz utcába fordult be Coventryban, Júlia eltévedt, amikor a találkájáról Rómeóval hazafelé tartott, Kleopátra kasztrálással fenyegette meg Marcus Antoniust, amikor az arra próbálta kényszeríteni, hogy a csatákhoz készített térképeket olvassa, sőt még a Nyugati Gonosz Boszorka is gyakran tévesztett utat dél, észak vagy kelet felé.

Nembeli sajátosságok

A térképolvasás és annak felfogása, hogy hol is állunk éppen, a térbeli tájékozódóképesség függvénye. Az agyról letapogatóval készült felvételeken a térbeli tájékozódás képességének központja férfiaknál és fiúknál a jobb agyfélteke frontális lebenyében található, és ez az egyik legfejlettebb készségük, ősidőktől fogva azért fejlődött ki, hogy a férfi – a vadász – kiszámíthassa a préda sebességét, mozgását és távolságát, végiggondolhassa, milyen gyorsan kell szaladnia ahhoz, hogy utolérje, és tudja, mekkora erőre van szüksége, hogy leteríthesse az ebédrevalót. A tájékozódási központ a nők mindkét agyféltekéjében megtalálható, de nem rendelkezik olyan körülhatárolt, bemérhető hellyel, mint a férfiaknál. Tűrhető vagy kiváló tájékozódó képességgel a nőknek mindössze 10%-a rendelkezik.

A nők mintegy 90%-a korlátozott tájékozódási képességekkel rendelkezik.

Bizonyára akad olyan, aki nemi előítéletnek minősíti ezt a kutatási eredményt, mert most olyan erényekről és képességekről lesz szó, amikben a férfiak tűnnek ki, illetve olyan kedvtelésekről és foglalkozásokról, amelyekhez biológia révén nagyobb az affinitásuk. Később viszont olyan területekről szélünk, amelyekhez a nők értenek jobban.

Akcióban az élelemszerző

érbeli tájékozódáson azt értjük, hogy agyunk maga elé tudja vetíteni a tárak alakját, dimenzióit, koordinátáit, arányait, mozgását és elhelyezkedését. Ide tartozik az a képesség is, hogy a tárgyat egy képzeletbeli térben forgatni tudjuk, akadályokkal teli útvonalon navigálni tudjunk és a tárgyakat három dimenzióban lássuk. A cél nem más, mint a célpont mozgásának kiszámítása, majd annak eldöntése, hogyan lőjük be.

Dr. Camilla Benbow, az Iowai Állami Egyetem pszichológia professzora több, mint egymillió lány és fiú agyát tapogatta le, hogy térbeli képességeiét vizsgálja, és arra a következtetésre jutott, hogy a két nem közti különbig már négyéves korban jelentős. Míg a lányok kiválóan gondolkodtak két dimenzióban, a fiúk egy harmadik dimenziót, a mélységet is látják képzeletben. A háromdimenziós videoteszteknél a fiúk négy az egyhez arányban vettek a lányokhoz képest, és a legrosszabb eredményt elérő fiúk is messze túszárnyalták a legjobban teljesítő lányokat. A férfiaknál ez a bizonyos agyfunkció legalább négy helyen is megtalálható a jobb agyfélteke frontális lényében.

A térbeli tájékozódáshoz elengedhetetlen meghatározott hely hiánya azt jelenti, hogy a nők általában gyengébb eredményt érnek el a térbeli feladatoknál. A nők többsége nem is élvezi a térbeli tájékozódást igénylő tevékenységeket, és nem űz olyan hivatást vagy hobbit, amihez e képességre lenne szüksége.

A férfiak ezzel szemben térbeli tájékozódásuk birtokában kitűnnek azokban a tevékenységekben, amelyekhez ilyen képességre van szükség, és gyakran választanak ezzel kapcsolatos hivatást vagy sportot. A férfiak agyának ugyanezen a területén helyezkedik el a probléma-megoldás központja is. A térbeli képesség azért nem fejlődött ki jobban a nőknél, mert a zsákmány felhajtása, majd utána a hazatalálás sosem tartozott munkaköri leírásukba. A nők többsége tehát ezért nem boldogul a térképpel vagy az utcajegyzékkel.

A nőknek azért nincs jó térbeli tájékozódó képességük,

mert a férfiakon kívül másra nemigen vadásznak.

Több ezer jól dokumentált kutatás igazolja a férfiak kiemelkedően jó térbeli tájékozódását. A vadász múltjuk alapján ebben nincs is semmi meglepő. A modern embernek már nem kell zsákmányszerzéssel megszereznie a betevő falatot. Ma olyan területeken kamatoztatja térbeli képességét, mint a golfozás, a számítógépes játékok, a foci, a célba dobás vagy bármilyen sport, illetve tevékenység, amelyhez a célpont eltalálására vagy üldözésére van szükség. A nők jobbára unalmas időtöltésnek tartják a célba dobást, ám ha ők is rendelkeznének azzal a bizonyos jobb agyféltekéi központtal, nemcsak élveznék, de még győznének is benne.

A férfiakat annyira leköti az, hogy egy másik férfit figyeljenek, amint egy; labdát célba juttat, hogy ma a világon talán a legjobban fizetett emberek a golfozók, futballisták, kosárlabdázók és teniszezők. Nem kell egyetemi diploma ahhoz, hogy tiszteletet vívjunk ki maguknak: elég, ha ügyesen mérjük fel a sebességet, távolságot, szöget és irányt.

Miért tudja a férfi, merre kell mennie?

A térbeli képesség birtokában a férfi fejben képes megfordítani a térképet, és mindjárt tudja, merre kell mennie. Ha később vissza kell térnie ugyanoda, ;már nincs szüksége térképre, mert az agyban található központ elraktározta az információt. A férfiaknak nem okoz gondot, hogy alaposan megnézzék a térképet és aztán anélkül is odataláljanak, ahova kell. Kutatások bizonyítják, hogy a férfiagy felméri a sebességet és a távolságot, hogy tudja, mikor kell (irányt változtatnia. A férfiak többsége képes rá, hogy egy ismeretlen, ablaktalan helyiségben is megmutassa, merre van észak. Ez az ösztön abból az [időből származik, amikor mindenképpen haza kellett találnia a vadászatról, [különben nem sok esélye lett volna, hogy életben maradjon.

A férfiak többsége meg tudja mutatni, merre van észak,

még ha fogalma sincs róla, valójában melyik irányban van is.

A stadionokban folyamatosan tanúi lehetünk, amint egy férfi feláll és helyét elhagyva italért megy, aztán gond nélkül visszatalál ugyanoda. Ezzel szemben világ bármely városában láthatunk olyan turistanőket, akik veszettül forgatják a térképet és láthatóan fogalmuk sincs róla, hol is lehetnek.

Miért éppen a fiúk lógnak videós játéktermekben?

Térj be egy videós vagy tivoli játékterembe a Föld bármely pontján, és azt tapasztalod, hogy nyüzsög a térbeli képességeiket fitogtató fiúktól. Elég egy pillantást Vetni a térbeli képességgel foglalkozó tanulmányokra, hogy lássuk: többségükben a háromdimenziós mechanikus szerkezetek összeszerelése is szerepel.

A Yale Egyetemen végzett kutatás arra az eredményre jutott, hogy a nőknek csak mindössze 22%-a képes a férfiakéval azonos színvonalon elvégezni ilyen feladatokat. Felfedezték azt is, hogy míg a férfiak 68%-a első kísérletre a leírt használati utasítás szerint be tud programozni egy videomagnót vagy hasonló készüléket, addig a nőknek erre csak 16%-a képes. A fiuk kiváló eredményt értek el, amikor jobb szemüket letakarták, és csak bal szemükkel láttak, mivel a bal szem a jobb agyféltekéhez kapcsolódik, ahol a térbeli készségek központja található. A lányoknál mindegy volt, melyik szemüket használják, miután agyuk mindkét félteke segítségével próbálta a feladatokat megoldani. A nők ezért is választják oly ritkán az autószerelői, mérnöki vagy pilóta hivatást.

Dr. Camilla Benbow és kollégája, dr. Julián Stanley tehetséges gyerekeken végeztek vizsgálatokat, és úgy találták, hogy matematikából a fiúk 13:1 arányban jobbak voltak a lányoknál. A fiúk könnyebben és gyorsabban tudtak kétdimenziós rajz alapján tömbházat építeni, mint a lányok, ráadásul pontosan meg tudták határozni a szögeket, és szemre meg tudják állapítani, hogy egy lapos felület egy szintben van-e. Az ősi vadászkészségre vezethető vissza, hogy férfiak uralják az olyan hivatásokat, mint az építészet, vegyészét, építőipar és statisztika. A fiúk jobb eredményt érnek el a szem-kéz koordinációban, ezáltal ügyesebbek a labdajátékokban. A férfiak ezért rajonganak a futball különféle formáiért, a kosárlabdáért vagy bármilyen játékért, amiben koordinátákat kell megsaccolni és célra kell dobni vagy lőni, valamilyen célpontot kergetni. Ez magyarázza azt is, hogy világszerte miért inkább fiúkkal – mintsem lányokkal – zsúfoltak a videós játéktermek vagy a gördeszka pályák. A lányok többsége csak azért jár ilyen helyekre, hogy jó legyen a fiúknál, ám hamar rájönnek, hogy a fiúkat nem ők, hanem a játék érdekli.

A fiúk agya másként fejlődik

A szülő, akinek fia és lánya is van, korán rádöbben, hogy a gyermekei közötti fejlődés gyorsaságában nagy eltérés van. A fiúknál a jobb agyfélteke gyorsabban fejlődik, mint a bal. Saját magán belül több idegpályát épít ki, de kevesebbet a bal agyféltekével. A lányoknál mindkét oldal kiegyensúlyozottabb tempóban fejlődik, így az ő képességeik szélesebb skálán mozognak. Mivel a vaskosabb corpus callosumban az idegpályájuk is több a bal és a jobb agyféltekék között, több a kétkezes lány, mint fiú, és jóval több az olyan nő, aki összekeveri a jobb és bal kezét.

A fiúknál a tesztoszteron hormon gátolja a bal agyfélteke növekedését, mintegy kiváltva ezzel a jobb agyfélteke gyorsabb és a vadászathoz szükséges kiválóbb térbeli tájékozódási képességet nyújtó fejlődését. Az öt és tizennyolc év közötti gyermekeknél végzett kutatások során bebizonyosodott, hogy a fiúk a lányoknál ügyesebben tudnak egy fénysugarat egy bizonyos célpontra irányítani, megadott minta szerint lépkedni a padlón, háromdimenziós tárgyak sorát megépíteni és matematikai gondolkodást igénylő feladatokat megoldani. Ezek a készségek a férfiak és fiúk közel 80%-ának a jobb agyféltekéjében találhatók.

Diana és a bútorok

Amikor a kocsiról lerakták a bútorokat új otthonához, Diana gondosan lemért minden darabot, hogy lássa, befér-e az általa elképzelt helyekre. Mialatt az ebédlő tálalóját méricskélte, tizennégy éves fia, Cliff így szólt: – Felejtsd el, mami... az nem fér oda, ahova szántad. Túl nagy. – Diana megmérte a rendelkezésre álló helyet, és kiderült, hogy Cliffnek igaza van. Képtelen volt megérteni, hogyan tudta a fia egy pillantással megítélni, hogy egy bútordarab, befér-e az adott helyre. A titok nyitja nem más, mint a térbeli eligazodási képesség.

A térbeli képesség próbája

Dr. D. Wechsler amerikai tudós egy sor IQ-tesztet készített, és a térbeli tájékozódás képességét mérő kérdésekben tudatosan került mindent, ami a nemek megkülönböztetésére vagy nemi előítéletekre utalhatott. A világ különböző pontjain élő primitív fajok képviselőitől a nagyvárosok lakóiig mindenkit letesztelt, és más tudósokhoz hasonlóan arra a következtetésre jutott, hogy általános intelligencia tekintetében a nők felette állnak a férfiaknak, azaz valamivel kisebb agytérfogatuk ellenére is 3%-kal intelligensebbek a férfiaknál. Az útvesztős feladványoknál azonban a férfiak bizonyultak kimagaslóan jobbnak: kultúrára való tekintet nélkül a nők 8%-ával szemben 92%-os eredményt értek el! Van, aki erre azonnal rávágja, hogy ez is csak a női intelligenciát bizonyítja, mert a nők okosabbak annál, semhogy ilyen bugyuta útvesztősdit játsszanak, mégis, ez a kísérlet akkor is szemléletesen bizonyítja, hogy a férfi térbeli képességei jobbak, mint a nőé.

Az itt következő térbeli tesztet a Plymouth-i Egyetemen fejlesztették ki, és a repülőgép pilóták, navigátorok és légi közlekedés irányítók pályaalkalmassági tesztjeként használják. Azt mérik vele, hogyan tud az illető egy kétdimenziós információ alapján képzeletben háromdimenziós tárgyat szerkeszteni.

Képzeljük el, hogy az első tesztben lerajzolt tárgyat kartonpapírból készítjük el és az illesztési vonalak mentén összehajtogatjuk. A rárajzolt jelek kívülre kerülnek. Ha a kereszttel ellátott oldal jobbra, a kör balra kerül, az A, B, C és D lehetőségek közül melyik a helyes válasz? Végezd cl most a tesztet!

Ez a teszt arra ösztönzi az agyat, hogy gondolatban háromdimenziós képet alkosson, és azt elforgatva megfelelő szögbe állítsa. Hasonló készségre van szükség a térkép- vagy utcajegyzék olvasáshoz is, vagy, hogy leszálljunk egy repülőgéppel, netán bölényt hajkurásszunk.

A helyes válasz az A. Nos, most nézzük ugyanennek a tesztnek egy bonyolultabb változatát, amelyhez az agynak még többször kell a tárgyat képzeletben megforgatnia.

Zoológusok kísérletei arra mutatnak, hogy a hím állatok térbeli képességei jobbak a nőstényekénél: a hím patkányok például ügyesebben kitalálnak az útvesztőből, mint a nőstények, s a hím elefántbikák hamarabb találnak rá újra a vízlelőhelyre, mint a tehenek. (A 2. teszt helyes válasza egyébként a C).

Hogyan navigálnak a nők?

„Ha a férfiak nem így terveznék a térképeket, nem kellene fejjel lefelé néznünk őket” – panaszolják a nők. A Brit Kartográfiai Társaság tagjainak 50%-a nő, és ezen belül további 50%-ban olyan nők, akik a térképeket tervezik és kiadják. „A térképtervezés olyan kétdimenziós feladat, amelyben a nők semmivel sem rosszabbak a férfiaknál”, vallja Alán Collinson, ismert angol térképész. „A legtöbb nő akkor kerül bajba, amikor olvasni kell a térképet és egyben navigálnia is, mert egy útvonalon csak háromdimenziós távlati kép alapján tudnak eljutni. Én háromdimenziós térképeket tervezek: fák, hegyek és más tájékozódási pontok láthatók rajtuk. Ezzel a térképpel a nők is jobban elboldogulnak. Tesztjeink során kiderült, hogy a férfiak gondolatban képesek háromdimenzióssá tenni a kétdimenziós képet, de a nők többsége képtelen rá”.

A perspektivikus térképekkel a nők tájékozódási képessége a többszörösére javul.

Másik érdekes tény, hogy a férfiak sokkal jobb eredményt érnek el, ha a csoportjukat olyan valaki vezeti, aki minden adott pontnál új irányt szab meg nekik szóban. A nők azonban csapnivalóan rossz teljesítményt nyújtanak a szóbeli utasítások alapján. Ez is azt mutatja, hogy a férfiak képesek a hangjelzéseket háromdimenziós képzeletbeli térképpé alakítani, hogy maguk elé képzelhessék a megfelelő útirányt és útvonalat, míg a nőknek a perspektivikus térkép nyújt eligazodási lehetőséget.

Mi van, ha nem tudod, merre van észak?

Kay Cottee ausztrál vitorlázó volt az első nő, aki egyedül, megállás nélkül körbehajózta a világot. Ő nyilvánvalóan olyan nő, aki tudja, merre jár, nem?

Nemrég egy konferencián mesélte, hogy alig bír kiigazodni az utcatérképeken. Döbbenten kérdeztük: „– Akkor hogy tudtad körbe vitorlázni a világot? – A, ott csak navigálni kell – felelte Kay. – Beprogramozom a számítógépet, és az mindig a megfelelő irányt mondja. Az ember nem úgy hajózik, hogy magában azt dünnyögi: – Istenkém, lehet, hogy itt kéne balra fordulni...? Az utcatérkép intuitív dolog: meg kell éreznünk, merre menjünk. Amikor idegen városba érkezem, mindig taxival járok. Próbálkoztam már, bérelt kocsival is de folyton eltévedtem.”

Nehezen hinné bárki is, hogy Kay Cottee eltévedhet, miközben már körbevitorlázta a Földet, de példája világosan bizonyítja, hogy eltökélten, bátran és némi tervezéssel az ember akkor is bejárhatja a világot, ha nem tud térképet olvasni. A feladat megvalósításához elég „csupán” a megfelelő emberekre és technikára támaszkodnia.

A repülő térkép

Mi, a szerzők évente kilenc hónapon át járjuk a világot, szemináriumokat tartunk, és időnk javát bérelt autókban töltjük. Általában Allan vezet, mert jobban tájékozódik, mint Barbara. Barbarára marad a navigálás, aki szinte képtelen erre, ezért ő és Allan évek óta városról városra, országról országra körbeveszekszik a világot. Barbara szinte minden elképzelhető nyelven írt térképet és utcajegyzéket vágott már Allan fejéhez, és többször ugrott ki a kocsiból, hogy buszra vagy vonatra szállva azt kiabálja vissza: Akkor csináld te!”

Barbara Pease-nek nincs irányérzéke,

Allan Pease viszont sosem találja meg a zokniját a fiókban.

A térbeliséggel kapcsolatos kutatásuk során azonban – hál’ istennek – ráébredtek a problémákra, amelyek akkor merülnek fel, amikor az egyik partnernek alig van tájékozódási képessége, és a másiknak ez nem megy a fejébe. Allan ma már tanulmányozza a térképet, mielőtt kocsiba ülne, Barbara viszont útközben felhívja a figyelmét az érdekes látnivalókra, amiket Allan nem szokott észrevenni. Ma is boldog házasságban élnek, és a többi autós életét sem veszélyeztetik a repkedő térképek.

A fejjel lefelé fordított térkép

1998-ban Angliában John és Ashley Sims olyan kétirányú térképet szerkesztett, amelyen a szokásos képet nézhetjük, ha északnak tartunk, és egy fordított képet, ha délnek. Egy brit országos napilap hétvégi mellékletében a térképészek ingyenes térképet ajánlottak fel az első 100 levélírónak. Tizenötezernél több nő és egy maroknyi férfi kért a „fejjel lefelé fordított térképekből”. Simsék elmesélték, hogy a férfiak értelmetlennek tartották vagy tréfának vélték a térképet. A nők ellenben örömmel fogadták, mert így feleslegessé vált a térbeli elforgatás.

Fordított térkép: Könnyebb és biztonságosabb utazás északról délre

GPS-t(globális pozicionáló rendszert), azaz vizuális navigációs berendezést először BMW autókba szereltek be; ez lehetővé teszi, hogy a képet abba az irányba forgassuk, amelyben éppen haladunk. Amint az előrelátható is volt, nagy sikert aratott a nők körében.

A végső próba

Végezd el a következő tesztet, amelyet Nagy-Britanniában a Saville és Holdsworth Ltd. Humán Erőforrás és Kutatási Vállalat dolgozott ki. Olyan jelöltekkel csináltatják meg, akik térbeli képességet igénylő munkákra, így például légiközlekedés-irányítónak jelentkeznek. Ha három percen belül nem sikerül befejezned, kiestél. Nehezebb az előbbi kettőnél, és ha férfi vagy, úgy gondolkodás közben bizonyára felforrósodik a jobb agyféltekéd frontális lebenye.

A tesztben egy olyan minta szerepel, amit ha kivágnánk, háromdimenziós dobozzá hajtogathatnánk össze. Először döntsd el, hogy az egyes sorokban lévő dobozok közül hajtogatás után melyik – vagy egyik sem – adja ki a megadott mintát, azután karikázd be a kiválasztott dobozt. Ha úgy véled, hogy a dobozok egyike sem illik az eredeti mintához, egyiket se jelöld meg.

A tesztet három percen belül sikeresen megoldók többsége férfi, főként a háromdimenziós készséget feltételező hivatással bírók, így például az építészek vagy matematikusok. Most már azt is tudjuk, miért férfi a légi közlekedésirányítók 94%-a. A nők jobbára időpocsékolásnak tekintik az ilyen teszteket, bár akadt olyan nő is, aki kilenc másodpercen belül oldotta meg. A hölgy egyébként biztosítási statisztikus volt! (A helyes válasz: lb; 2d; 3c; egyik sem).

Hogyan kerüljük el a veszekedést?

A férfiak imádnak kanyargós utakon gyorsan hajtani, mert ilyenkor térbeli készségeiket hasznosíthatják: áttételi viszony számok, gáz és fék kombinációk, ívekkel és távolságokkal arányos relatív sebesség.

Korunk férfi vezetője a volán mögé vágja magát, felesége kezébe nyomja a térképet, és megkéri, hogy navigáljon. Korlátozott térbeli képességei tudatában az asszony hallgatásba süpped, ide-oda forgatja a térképet, és hülyének érzi magát. A legtöbb férfi képtelen felfogni, hogy ha az ember agyában nincs meg a térkép forgatásához szükséges mező, akkor kénytelen a kezében forgatni a térképet. Egy nő számára magától értetődő, hogy abba az irányba forgatja a térképet, amerre mennek. A férfi egy esetben kerülheti el az ebből fakadó veszekedést: ha nem kéri meg az asszonyt, hogy navigáljon.

A boldog kapcsolat titka: soha ne ragaszkodj ahhoz, hogy a nőd olvassa a térképet!

Miután a női agy mindkét féltekéjére jutott a térbeli készségekből, ez a tény zavarja a beszédfunkciót, így amikor a kezébe adunk egy térképet, elhallgat, mielőtt megfordítaná. A férfi nem hallgat el térképnézegetés közben, viszont kikapcsolja a rádiót, mert a hallgatással és a térképolvasással kapcsolatos agyi mezői nem működnek egyszerre. Erre vezethető vissza az is, hogy ha megszólal otthon a telefon, arra kér mindenkit, hogy maradjon csendben, amíg beszél.

A nők többnyire agyuk bal féltekéjének segítségével oldják meg a matematikai problémákat, ezért nemcsak lassabban számolnak, de érthető az is, miért végzik hangosan a feladatot. – Légy szíves, magadban számolj! Képtelen vagyok odafigyelni! – ordítják a földkerekség férfiai – újságolvasás közben.

Mit ne tegyünk vezetés közben

Az a férj, aki vezetni tanítja feleségét a váláshoz vezető útra lép. – Most balra... lassíts!... visszaváltani... vigyázz a gyalogosokra... koncentrálj... ne bőgj már! – utasítgatják férjek a feleségüket világszerte. Egy férfi számára az autóvezetés a környezethez viszonyított térbeli képességének próbája. A nőt egy cél vezérli vezetéskor: hogy biztonságosan eljusson A-tól a B pontig. Ha egy férfi utasként ül az autóban, legjobb, ha behunyja a szemét, felhangosítja a rádiót és tartja a száját, mert – mindent egybevetve – a nők biztonságosabban vezetnek, mint a férfiak.

A nő biztosan célba ér – legfeljebb egy kicsit tovább tart az át.

Az is igaz, hogy a férfi ezalatt lazíthat, és mérget vehet rá, hogy életben marad.

A nő azért kritizálja a férfi vezetési stílusát, mert a férfi térbeli képessége révén a nő számára veszélyesnek tűnő döntéseket hoz. Hacsak nem hírhedten rossz vezető a férfi, a nőnek sincs más dolga, mint elengedni magát, és tartózkodni a megjegyzésektől, és hagyni, hadd vezessen nyugodtan. Mihelyt az első esőcsepp a szélvédőre hullik, a nő azonnal bekapcsolja az ablaktörlőt, aminek okát a férfiak képtelenek megérteni. A férfi agya addig vár, míg az ablaktörlők hatékonyságával arányos vízmennyiség nem kerül a szélvédőre, és csak a megfelelő intervallum elteltével kapcsolja be az ablaktörlőket. Más szóval a térbeli képességét használja.

Hogyan add be a nőnek?

Soha ne adjunk egy nőnek olyan utasításokat, mint „Indulj északnak” vagy „Öt kilométeren át nyugatnak tarts”, mert ehhez iránytű-készségre van szükség. Ismert helyeket vonjunk inkább az útmutatásba, mint például: „Befordulsz a McDonald’s-nál, aztán irány a Nemzeti Bank feliratú épület”. A nő számára lehetőséget nyújtunk így, hogy perifériás látásával észrevegye ezeket az épületeket. Építési vállalkozók és építészek üzleti vállalkozásaik-bán a világszerte milliókat veszítenek azzal, hogy döntéshelyzetben levő nőknek kétdimenziós terveket és tervrajzokat mutogatnak. A férfi agya háromdimenzióssá tudja alakítani a tervet, miáltal látja, hogy néz majd ki, ha elkészül, a nő azonban csak zavaros vonalakat lát, viszont egy háromdimenziós makett vagy számítógépes látványterv biztos nyerő nála.

Egy férfi számára sokkal megnyugtatóbb, ha navigál, miközben a nő az útközben látható érdekességekről és látottakról beszél. Mint már tudjuk, a férfi alacsonyabb rendű verbális készségekkel rendelkezik, így navigációs készségei tisztes csereajánlatnak tűnnek. Úgy is mondhatjuk, hogy gond nélkül odatalál új barátnője lakására, még akkor is, ha fogalma sincs, mit mondjon, miután odaért.

A beállás kínjai

Meg tudnád mondani, hogy az utcában parkoló autók közül melyikkel állt be nő és melyikkel férfi? Egy angol defenzív autóvezető iskola által megrendelt kutatás szerint a Nagy-Britanniában élő férfiak átlagosan 82%-os pontossággal parkoltak a járdaszegéllyel párhuzamosan, és 71%-uk már első próbálkozásra sikeresen beállt a kocsival. A nőknél a párhuzamos parkolás aránya 22% volt, és mindössze 23%-uknak sikerült elsőre. Egy Szingapúrban végzett hasonló vizsgálat a férfiaknál 66%-os arányt állapított meg a párhuzamos parkolásnál, 58%-ot az első próbálkozásra. Nőknél az arány 19%, illetve 12% volt. Következtetés: ne hagyd a kocsid olyan utcában, ahol szingapúri nő is parkolhat! Első próbálkozásra 88%-os eredményükkel a német férfiak vezetnek mindenki más előtt. Autóvezetési iskolákban végzett parkolási gyakorlatoknál kiderült, hogy a gyakorlóidő alatt a nőknek általában jobban megy a hátramenetben beállás, mint a férfiaknak, de a statisztikák szerint valós élethelyzetekben a nők sokkal rosszabb eredményt érnek el. Ennek az az oka, hogy a nők ügyesebben gyakorolnak be egy feladatot és sikeresebben ismétlik, feltéve, hogy közben a környezet és a feltételek nem változnak meg. A forgalomban azonban minden helyzet új és feldolgozásra váró adathalmazt jelent, mely feladat megoldására a férfiak térbeli képessége alkalmasabb.

A nők többsége szívesebben parkol távolabb, de tágasabb helyen, és inkább visszasétál oda, ahova készült, semmint, hogy egy szűk helyre kelljen befarolnia.

Ha nők vezetnék az önkormányzatokat, már rég betiltották volna

a járdaszegéllyel párhuzamos parkolást!

Az utóbbi időben több vidéki kis- és nagyvárosban újfajta parkolást vezettek be: a kocsi hátsó lökhárítójának 45 fokos szöget kell bezárnia a járdaszegéllyel, mert így kiálláskor a vezető könnyebben kanyarodhat ki a parkolóhelyről. Sajnos, ez sem könnyít a nők hátramenetben parkolási nehézségein, mivel a szög és a távolság felbecsüléséhez szükséges térbeli képességük továbbra is hiányzik. Húsz helyi, ezt a szabályt bevezető önkormányzatnál végeztünk felmérést, és arra az eredményre jutottunk, hogy a döntéshozatalban jóformán egyetlen nő sem vett részt! A nők biztosan az olyan parkolás mellett szavaznának, amelyhez nem kell sem szögeket, sem távolságokat méricskélni vagy hátramenetbe kapcsolni. Igaz, jóval több hely kellene ehhez, viszont a koccanások száma is kevesebb lenne.

Jó ez így?

A térbeli képességek bizonyítása után hol állnak hát a nők? Számos jó szándékú társaság arra a meggyőződésre jutott, hogy ha egyszer sikerülne megszabadulni a férfiúi elnyomás és előítélet béklyóitól, akkor hamar feljutnának a legtöbb, férfiak által kisajátított hivatás és időtöltés csúcsaira. De amint Te is láthatod, a férfiak ténylegesen továbbra is uralják azokat a foglalkozásokat és szórakozásokat, amelyekhez a térbeli képesség szükséges. Sajnos a nők milliói tudomást sem vesznek az olyan pályákról és időtöltésekről, amelyekre természetes hajlandóságuk predesztinálja őket, s ahol a csakis rájuk jellemző agyi készségeik révén kiváló eredményt érhetnének el.

A térbeli képesség szerepe az oktatásban

Korábban láthattuk, hogy biológiai felépítésünk olyan pályák és időtöltések felé terel bennünket, amelyek agyunk beidegzésének megfelelnek. Elemezzünk most egy olyan területet, ahol első helyen áll az esélyegyenlőség, azaz a tanítást. Oktatási szakembereket kérdeztünk meg Ausztráliában, Új-Zélandon és Nagy-Britanniában, és valamennyien azt hangsúlyozták, hogy az esélyegyenlőség betartása érdekében megpróbálnak 50-50%-os arányt biztosítani a két nembeli tanárok között. 1998-ban Nagy-Britanniában a tanárok 48%-a férfi, 52%-a nő volt. A nőiesített agy alkalmasabb a tanítás feladatára, mint a férfi agy, mert kommunikációs és a kapcsolatteremtési képességei sokkal fejlettebbek. Az alábbiakban az egyes tantárgyaknál a tanárok nemek szerinti megoszlását láthatjuk:

Tantárgy

Tanárok száma

Férfiak aránya

Nők aránya

Biológia

5100

49%

51%

Üzleti tanulmányok

6400

50%

50%

Történelem

13800

54%

46%

Földrajz

14200

56%

44%

Társadalomtudományok

11000

52%

48%

Zene

5600

51%

49%

Pályaválasztás

1900

47%

53%

Személyiségfejlesztés

és viselkedéstan

74200

47%

53%

Általános tanulmányok

7900

53%

47%

Klasszika-filológia

510

47%

53%

Testnevelés

20100

58%

42%

Vallásoktatás

13400

56%

44%

Művészettörténet

9400

44%

56%

Tanárok és tanárnők aránya 1998-ban Nagy-Britanniában

Ebből a táblázatból két tanulságot vonhatunk le. Először is a tanított tárgyak mind olyanok, amelyek oktatásához nem szükséges a bal vagy jobb agyfélteke lehengerlő fölénye. Nem kell hozzájuk jelentős térbeli képesség, sem pedig jelentős bal agyféltekéi verbális készség. Láthatjuk, hogy a százalékos arányok elég egyenletesen oszlanak meg a férfiak és nők között.

Tantárgy

Tanárok száma

Férfiak aránya

Nők aránya

Fizika

4400

82%

18%

Informatika

10700

69%

31%

Természettudományok

28900

65%

35%

Kémia

4600

62%

38%

A térbeli képességet igénylő tárgyak

A fenti táblázat jól mutatja, hogy ahol elengedhetetlen a térbeli gondolkodás, a férfiak kerülnek fölénybe.

A térbeli készségen alapuló hivatások

A következőkben felsoroljuk azokat a pályákat, ahol a kiemelkedő munkavégzéshez létfontosságú a magas szintű térbeli képesség megléte, mert ha hiányzik, arra akár az életünk is rámehet. Nem kell rakétatudósnak lennünk, hogy belássuk e táblázat jelentőségét és a férfi jobb agyféltekéi vadászkészségével való szoros összefüggését.

Azok, akik görcsösen ragaszkodnak ahhoz az elképzeléshez, hogy természetadta képességeink mit sem számítanak, továbbra is fennen hangoztatják, hogy a férfiúi elnyomás, és a férfiak iránt hagyományosan elfogult szak-szervezetek megakadályozzák a nőket, hogy egyenlőséget vívjanak ki maguknak ezeken a pályákon. A brit Királyi Építészeti Társaság felmérése szerint azonban az építészeti fakultásokra jelentkező hallgatók 50%-a nő, ám a nők az összes hivatását gyakorló építész mindössze 9%-át teszik ki. Kézenfekvő, hogy az építészi pályát választó nők egy része később a szülői foglalkozást választja, de mi történik a többivel? A brit könyvelők 17%-a nő, jóllehet a tanfolyamot kezdők 38%-a volt nő.

„Miért nincs több női pilóta?”, tettük fel a kérdést a légitársaságoknál. „Nem jelentkeznek a kurzusainkra”, volt a válasz.

Hivatás

Szám

Férfi

Nő

Férfiak aránya

Forrás

Repűlőmérnök

51

51

0

100%

Ansett Légitár.

Mérnök

1608

1608

0

100%

Mérnöki jegyzék

Autóversenyző

2822

2818

4

99,8%

Kocsivers.Klub

Atommérnök

1185

1167

18

98,3%

Atommérn. jegyz.

Pilóta

2338

2329

9

99,6%

Qantas

808

807

1

99,9%

Ansett

3519

3452

67

98%

British Airways

Légiirányítás

1360

1274

86

94%

Polgári Légiközi. Min

Vontató-/

bicikliversenyző

250

234

16

93,6%

Vont. Vers. Társ.

Építészmérnök

30529

27781

2748

91%

Építészm. jegyzék

Felszállópálya irányító

19244

17415

1829

90,5%

Kormánystatisztik

Biztosítási statisztikus

5081

; 4578

503

90%

Bizt.Statiszt.Társ.

Biliárd és

sznúkerjátékosok

750

655

95

87%

Biliárd Szerv.

Könyvelő

113221

93997

19224

83%

Bejegy. Könyvelők

Térbeli képességet igénylő foglalkozásokat választó férfiak és nők aránya

Ausztráliában, Új-Zélandon és az Egyesült Királyságban

(1998-ban gyűjtött adatok alapján)

„A nők nem érdeklődnek a repülőgép-vezetés iránt”. A légitársaságokat vezetők többségének homályos vagy semmilyen fogalma sem volt a térbeli képesség repülésben játszott szerepének fontosságáról, és ódzkodtak attól, hogy a nemek közti különbségre megjegyzést tegyenek, jóllehet lehetetlen szemet hunyni a tény fölött, hogy a pilótafülkében dolgozó személyzet 98%-a férfi. Egy dolog azonban világos: azért nem találunk nőket a legtöbb hivatásban, mert nem jelentkeznek ezekre a pályákra. Agyuk „hajlama” okán nem alkalmasak ezekre a munkákra, így nem is érdekli őket, hogy bármelyikbe is beletanuljanak.

Biliárd és atommag

Kutatásaink során több hivatásos biliárd- és sznúker játékossal beszélgettünk. „A hivatásos biliárdjátékos nők úgy gondolkodnak és cselekednek, mint a férfiak”, vallja egy volt világbajnok. „Úgy beszélnek, mint mi, de még úgy is öltözködnek: öltönyt és csokornyakkendőt viselnek”. A női játékosok mégis hisznek abban, hogy ha annyit gyakorolnak, mint a férfiak, azzal képességek terén is egyenlővé válnak. Nem egy közülük úgy érzi, hogy a férfiak velük szemben tanúsított viselkedése jelentősen akadályozta őket. „És mi a helyzet a térbeli képességgel?”, tettük fel a kérdést. „Vagy a golyók relatív sebességének és szögének, valamint a lyuktól számított távolságának megítélésével, végül a fehér golyó elhelyezésével?” „Ilyesmiről sosem hallottam”, volt a válasz, majd ismét a férfiak hozzáállását bírálták azért, hogy a bajnokságokon nincsenek női résztvevők és győztesek.

„Egyenlő esélyt biztosítunk mindkét nemnek” jelentették ki az Atommérnökök Egyesületében, „de mi a képesség, és nem az egyenlőség alapján vesszük fel a jelentkezőket”. Az atommérnökök 98,3%-a férfi. Érdekes adalék, hogy az egyesület felmérése szerint a mérnöknők sokkal jobban értenek az ábécé betűihez, a férfiak viszont a számokhoz. Nincs is ebben semmi meglepő: a betűk emberekhez kötődnek, kapcsolatokhoz és verbális készségekhez, a számok viszont a tárgyak térbeli viszonyához.

Ha visszatekintünk az időben, láthatjuk, hogy gyakorlatilag nemigen volt nő, aki olyan területen alkotott volna valami kimagaslót, amelyhez térbeli készség és matematikai okoskodás kellett, hogy csak a zeneszerzést és a rakétatudományt említsük. Bár egyesek fennen hangoztatják, hogy a nembeli előítélettől terhes férfiuralom tartja távol a nőket ezektől a foglalatosságoktól, de ha mai esélyegyenlőségen alapuló világunkban körülnézünk, ritkán látunk olyan nőket, akik a térbeliséghez kapcsolódó hivatásokban, sportokban felülmúlnák a férfiakat. Ennek pedig az a legfőbb oka, hogy agyuk azt súgja nekik, fontosabb a fészek védelme, mint támadást intézni valaki másé ellen.

A nők olyan kreatív területeken tűnnek ki, mint az előadóművészetek, humán erőforrások és az irodalom, amelyekben az elvont gondolkodás nem a legfőbb követelmény. Míg a férfiak sakkoznak, a nők táncolnak és díszítenek.

A számítógépipar

A számítógépes tudomány alapja főként a matematika, amely térbeli képességen alapul, következésképpen elsősorban a férfiak „uralma” alatt áll. Ugyanakkor egyes szakterületei, mint például a programozás vagy az interfész felület tervezése kevesebb matematikát, viszont a lélek mélyebb megértését igényli, s a legtöbb nő ezeken a területeken dolgozik.

Az Amerikai Üzletasszonyok a Számítógépes Világban című magazin fel-: mérése szerint 1993 és 1998 között fokozatosan csökkent az informatikai munkahelyekre belépő nők száma, s ennek okaként a nők informatikai képzés iránti közönyét adja meg. A tanulmány szerint kétszer több nő, mint férfi használ számítógépet a munkahelyén.

Míg a nők 84%-a a cél elérésének eszközét

vagy a kreatív szabadsághoz vezető utat látja a számítógépben,

addig ezt a nézetet a férfiaknak csupán 33%-a osztja.

A felmérés arra is rávilágít, hogy a férfiak 66%-a tekinti fontosabbnak a számítógép világában az informatikát vagy a játék- és kiegészítőprogramokat, amiben a nőknek csak 16%-a osztozik.

A matematika és a könyvelők

A térbeliséghez kapcsolódó pályákra és hivatásokra lépő férfiak általában nem szoktak pályát módosítani, és kiemelkedő sikereket érnek el. A matematikatanárok többsége ma is férfi, noha ebben a tantárgyban a nemek közti szakadék lassan szűkül. 1998-ban Nagy-Britanniában a matematikatanárok 56%-a volt férfi, szemben a nők 44%-val.

Mi a magyarázat akkor a matematikát tanító nők egyre növekvő számára? Valószínűnek látszik, hogy a nők alkalmasabbak a tanításra, emberek közti kölcsönviszonyra és csoportok megszervezésére, ráadásul a férfiaknál eltökéltebben sajátítják el az alapokat. Mivel újra meg újra ugyanazt az anyagot tanítják, a legtöbb tantárgy oktatásában – így a matematikáéban is – remekül megállják a helyüket. Ezzel magyarázhatjuk azt is, hogy a számvitel terén miért dolgozik egyre több könyvelőnő. A könyvelés olyan vevőorientált eladói szerepkört foglal magába, amire a nők agya alkalmasabb, s emellett a könyvelés második helyre szorul. A nagy könyvelőcégeknél ma már mindenütt általánossá vált a gyakorlat, hogy könyvelőnők zsongják körül és nyerik meg az ügyfeleket, a matematikai jellegű könyvelést pedig a hátsó irodában dolgozó kezdő fiatalemberek végzik. Amikor a munka kívánalmai között a tisztán térbeli képesség és matematikai gondolkodás szerepelnek, továbbra is a férfiak vezetnek. A biztosítási statisztikusok 91%-a, a mérnökök 99%-a ezért is férfi.

Mindenki egyenlő lévén...

Ausztráliában a mérnöki munkagárda csupán 5%-át teszik ki a nők, mégis átlagosan 14%-kal keresnek férfi munkatársaiknál többet. Ez azt jelzi, hogy ahol egyenlő a térbeli képesség, a nők a férfiaknál jobb teljesítményre képesek. A hivatásos autóversenyzésben az autó feltalálása óta nem akadt bajnoknő, ezzel szemben a gyorsulási versenyeken a résztvevők és a győztesek mintegy 10%-a nő. Vajon miért? A gyorsulási versenyekhez nincs szükség térbeli képességre, ami a különböző sebességfokozatok, szögek, sarkok, előzés vagy bonyolult sebességváltási ráták kiszámításához elengedhetetlen. Az itt versenyzők egyenesen hajtanak, és az győz, aki az indításnál a leggyorsabban reagál – ebben pedig a nők jobbak a férfiaknál.

Ahol adott az egyenlő térbeli képesség, a nők lepipálják a férfiakat.

Bár a legtöbb gyorsulási autóversenyzőnő, akivel elvégeztettük az agy beidegzési tesztet, összeségében magasabb férfiagy orientációt mutatott, mint a versenyzéssel nem foglalkozó nők, a gyorsulási versenyek legfőbb előnyének a kapcsolat-irányultságot tekintették. „Csudajó a fiúkkal együtt dolgozni”, vallották. „Mindenki együtt fekszik neki a munkának” és „Mind jó barátok vagyunk”. A férfi autóversenyzők díjak elnyerését, nagyszerű autós műszaki feltételek elérését emlegették, és túlélt balesetekkel kérkedtek.

Játékos fiúk

A fiúk szeretik játékaikat – a szabadalmak 99%-át ezért férfiak nyújtják be. A lányok is szeretnek játszani, de általában tizenkét éves korukra – amikor már kezdik lánynak érezni magukat – megszűnik bennük a játékok iránti érdeklődés. A férfiakból ezzel szemben sosem vész ki a hasznavehetetlen, térbeliséghez kötődő játékok iránti megszállott érdeklődés – csak éppen egyre többet költenek rájuk. Imádják a legújabb mini-zsebtévéket, kocsi alakú mobiltelefonokat, számítógépes és videojátékokat, digitális fényképezőgépeket, nagyteljesítményű ütő-vágókat, hangra ki- bekapcsoló lámpákat és bármit, amiben spéci szerkezet van. Ha valami csipog, villog és legalább hat elem kell hozzá, a férfiak többsége okvetlen venni fog belőle.

És hogyan éreznek a nők?

A könyvünkben említett nemek közti különbségek vad tiltakozást válthatnak ki olyanokból, mint a feministák és a „politikailag helyesen gondolkodó” aktivisták, akik esély egyenlőség mellett szóló érveik aláaknázását látják bennük. De míg a társadalom előítéletei erősíthetik és kirívóbbá tehetik a férfiakban és nőkben a sztereotip viselkedést, és növelhetik az alapvető méltánytalanságokat, a sztereotípiák mégsem tekinthetők a viselkedés kiváltó okának. Ebben alapvető biológiai felépítésünk és agyunk szervezettsége a bűnös. Sok nő kudarcként éli meg önmagát, vagy úgy véli, hogy általánosságban nem értek célt a férfiak által uralt területek meghódítása terén. Ez egyszerűen nem igaz! A nők nem „buktak meg”, csupán nem volt meg bennük mindaz, ami az olyan területek elfoglalásához kell, ahol az erre alkalmasabb férfi agy sikeresebben működik.

A nők nem sültek fel, csak éppen nem sikerült férfiakká válniuk.

A nők társadalmi kudarcának eszméje csak annyiban állja meg a helyét, ha azt a feltevést vesszük alapul, hogy a férfimérce szerinti siker abszolút érvényű sikernek tekintendő vagy legalábbis annak kellene lennie. De ki meri állítani, hogy a beteljesülés csúcsa csakis az lehet, ha valaki egy nagyvállalat Vezetője, sugárhajtású utasszállító gépet vezethet vagy egy űrrepülő fedélzeti komputerét programozhatja?

A férfiak. Ők tartják ezt a tökély csúcsának, senki más.

Javíthatunk-e térbeli képességünkön?

Röviden: hát persze! Több alternatíva közül is választhatunk. Bevárhatjuk, hogy a természetes evolúciós folyamat tegye a dolgát, és addig gyakoroljuk térbeli tevékenységeket, míg agyunkban ki nem alakulnak a megfelelő idegpályák. Ez azonban nehéz és hosszú munka lesz. A biológusok becslése szerint több ezer évig is eltarthat.

A tesztoszteron hormon adagolásával biztosan javíthatnánk térbeli képességeinken, viszont ez esetben az agresszív hajlamok is növekednek, s a kopaszodás valamint a szakáll serkenése sem lenne minden nő ínyére.

Annyi azonban már most is világos, hogy egy adott feladat gyakorlása és ismétlése maradandóan több agyi idegpályát épít ki. A játékokkal teli ketrecben nevelt patkányok agyarlak tömege nagyobb az ezek nélkül nevelt patkányokénál. A nyugdíjba vonult és semmittevésbe süppedő emberek agyának tömege csökken, míg azok, akik éberen tartják szellemi érdeklődésüket nemcsak hogy fenntartják, de növelhetik is agyuk tömegét. A térképeken való eligazodás megtanulása és gyakorlása nagy mértékben hozzájárul ahhoz, hogy a végén használni is tudjuk őket, mint ahogy szorgos gyakorlással pl. jobb zongoristává is válhatunk. A kellő szint fenntartásához naponta többórás, rendszeres gyakorlás szükséges, hacsak valakinek nem olyan az agybeidegzése, hogy intuitívan is képes jól játszani. Amennyiben a térképolvasó (vagy zongorista) nem gyakorol folyamatosan, a készség szintje gyorsabban csökken, és a korábbi szint elérése is tovább tart majd, mint annál az embernél, akinek az agya eleve alkalmasabb a feladat elvégzésére.

A tar koponya és a szakáll túl nagy ár lenne azért,

hogy a nők javítsanak térbeli képességeiken.

Hasznos fortélyok

Ha Te, kedves Olvasó, nő vagy, és fiad vagy férfi családtagjaid vannak, tudod, hogy bár páratlan térbeli képességekkel rendelkeznek, egyszerre mégis csak egy dolgot tudnak csinálni. A többségük számára meg kell szervezni a házi feladatot, időbeosztást és magát az életét, hogy sikeres férfiak, illetve fiúk lehessenek. A lányoknak és asszonyoknak jobban megy az ilyesmi. Albert Einstein térbeli zseni volt, de ötéves koráig nem szólalt meg, és csaknem híján volt a szervezési vagy kapcsolatteremtési készségeknek – amire a hajviselete is utal.

Ha Te, kedves Olvasó, férfi vagy, aki olyan térbeli vonatkozású munkát végez, mint a házépítés vagy tervezés, úgy bizonyára már tudod, hogy a legtöbb nőt csak háromdimenziós képpel vagy makettel lehet meggyőzni.

Ha rá akarsz venni egy nőt, hogy elfogadja tervedet,

mutass neki háromdimenziós képet!

Ha nőket toborzol olyan térbelileg orientált munkára, mint pl. a gépészet vagy a biztosítási statisztikusi szakma, a munkaerő-piaci kínálatnál a nőknek mindössze 10%-ra számíthatsz. Eleve kudarcra ítélt az olyan marketing stratégia, amelyet arra alapoznánk, hogy a népesség fele nő és azokat mind el tudjuk érni.

Száz szónak is egy a vége

Ray és Ruth ma már nem veszekszenek az autóban. Ray eldönti, melyik útvonalon menjenek, és közben navigál. Ruth beszél, felhívja Ray figyelmét a látványosságokra, ő meg hallgatja és nem szakítja félbe. Ruth már nem kritizálja Ray vezetési stílusát, mert tudja, hogy térbeli képessége révén olyasmit is vállalhat, amit Ruth kockázatosnak tart, viszont Ray abszolút biztonságosnak lát. (És legtöbbször igaza is van.)

Ray vesz egy háromezer dolláros fényképezőgépet egy rakás (térbeli vonatkozású) mütyürrel egyetemben, és Ruth megérti, Ray miért van úgy oda érte. Amikor Ruth-ra kerül a sor, hogy exponáljon, Ray mindent beállít helyette és megmutatja, hogyan kell jó felvételt csinálni, ahelyett, hogy kinevetné, mivel Ruth-nak fogalma sincs, hogyan süsse el a gépet.

Ray és Ruth: az újkor love storyja.

Ha eljön az idő, hogy a férfiak többé már nem kérik meg a nőt, hogy navigáljon, mindenki boldogabban fog élni, és amikor a nők nem piszkálják a férfit azért, mert szerintük nem tud vezetni, kevesebb lesz a veszekedés. Mindnyájan másban vagyunk jobbak, tehát ha valamikben gyengébbek lennénk, ne emésszük magunkat miatta. Gyakorlással javíthatunk készségeinken, de semmiképpen se hagyjuk, hogy az ilyesmi tönkretehesse a saját vagy partnerünk életét.

HATODIK FEJEZET

Gondolatok, álláspontok, érzelmek és egyéb katasztrófák

Colin és Jill ismeretlen környéken tartott bulira mennek. A kapott útbaigazítás szerint húsz perc alatt oda kellene érniük. Ötven perce vannak már úton, de a háznak még mindig se híre, se hamva. Colin rosszkedve no, Jillen levertség lesz úrrá, amikor már harmadszor hagyják el ugyanazt a tömböt.

Jill: – Azt hiszem, annál a garázsnál jobbra kellett volna fordulnunk, drágám. Álljunk meg, és kérdezzünk meg valakit.

Colin: – Semmi gond... tudom, hogy itt van valahol...

Jill: – De már fél órát késünk, és a buli rég elkezdődött! Álljunk meg, és kérdezzünk meg valakit!

Coliu: – Nézd, én tudom, mit csinálok! Te akarsz vezetni vagy hagyod, hogy én csináljam?

Jill: – Nem, nem akarok vezetni, de keringeni sem akarok egész éjjel!

Colin: – Oké, akkor most megfordulok, és szépen hazamegyünk!

Ismerős, ugye? A nő nem érti, hogy az a csodálatos férfi, akit úgy szeret, miért válik hirtelen szteroidokkal kezelt Mad Maxszé csak azért, mert eltévedt. Ha ő tévedne el, megkérdezne valakit, merre kell menni, akkor hát mi a gond? Miért nem ismeri be, hogy nem tudja, merre kell menni?

Miért vándorolt Mózes negyven napig a pusztában?

Mert nem volt hajlandó megkérdezni, merre menjen.

A nő nem bánja, ha be kell ismernie, hogy hibát követett el, mert gondolatvilágában ez a kötődés, a bizalomépítés jele. Az utolsó férfi, aki elismerte, hogy hibát követett el Custer tábornok volt, az indiánok elleni harcban.

Másképpen működünk

A férfi és a nő más szemmel nézi a világot. A férfi térbelileg látja a tárgyakat, dolgokat és egymáshoz való viszonyukat, mintha egy kirakós játék darabkáit illesztené a helyükre. A nő a szó szoros értelmében nagyobb, tágabb képet lát, és kiveszi a finomabb részleteket is, ám a puzzle egyes darabjai és egyik darabnak a másikhoz való viszonya fontosabb számára, mint a térbeli elhelyezkedésük.

A férfi tudatában az eredmények és célok elérése, státus és hatalom, a versenytárs feletti győzelem és az üzleti haszon hatékony megszerzése ölt testet. A nő tudatában a kommunikáció, együttműködés, harmónia, szeretet (szerelem), osztozás és az egymáshoz fűződő kapcsolataink állnak az első helyen.

A két tudat között akkora a különbség, hogy már az is elképesztő,

hogy férfiak és nők fejében egyáltalán megfordul, hogy együtt éljenek.

A fiúk szívéhez a tárgyak,

a lányokéhoz az emberek állnak közel

A lányok agyának beidegzése emberekre és arcokra, a fiúk agya a tárgyakra és azok alakjára reagál. Pár órástól pár hónapos korú kisbabák vizsgálatával egyértelműen megállapították, hogy a fiúk a tárgyakhoz, a lányok az emberekhez vonzódnak. A két nem közötti tudományos, mérhető különbségek kimutatják, miért látjuk ugyanazt a világot eltérően beidegzett agyunk torzító „szemüvegén” keresztül. A leánycsecsemők az arcokhoz vonzódnak, és kétszer-háromszor hosszabb ideig képesek a szemkontaktust fenntartani, mint a fiúk. A fiúcsecsemők szívesebben követik szemükkel a szabálytalan formákból és mintákból felfűzött lengő játékot.

Tizenkét hetes korukban a lányok már meg tudják különböztetni a családról készült fényképeket az idegenekétől, a fiúk viszont hamarabb megtalálnak egy elhányt játékot. Szembeszökő különbségekről van szó, még jóval azelőtt, hogy a társadalmi szoktatás közbeszólhatott volna. Az iskoláskor előtt olyan kétágú távcsővel vizsgáltak gyerekeket, amelynek egyik csöve a tárgyat, a másik egy emberi arcot mutatott. A memóriateszt eredménye szerint a lányok az emberi arcokra, a fiúk a tárgyakra és alakjukra emlékeztek jobban. Az iskolában a lányok kört alkotnak, beszélgetnek, és a csoport tagjai visszatükrözik a többiek testbeszédét. Vezérként nem tűnik ki egyikük sem.

A lányok kapcsolatra és együttműködésre,

a fiúk hatalomra és státusra vágynak.

Ha egy lány játékházat épít, az rendszerint hosszú, alacsony felépítményű lesz, ahol a hangsúly a házban élő képzeletbeli embereken van, míg a fiúk nagyobb és magasabb épületet raknak, mint a mellettük szorgoskodó társuk. A fiúk rohangálnak, ugrálnak, birkóznak és úgy tesznek, mintha repülőgépek vagy tankok lennének, miközben a lányok arról társalognak, melyik fiú tetszik nekik vagy milyen lehetetlenül néz ki némelyikük. Ha egy iskola-előkészítő osztályba új lány kerül, a többiek szívesen fogadják, és név szerint ismerik egymást. A srácok rendszerint közönyösen fogadják az új fiút, és csak akkor fogadják be a csapatba, ha az alá- és fölérendeltségi viszonyban levők úgy érzik, hasznát vehetik. A nap végén a többi fiú nem ismeri az új fiú nevét, nem tud róla semmi személyeset, de azt igen, hogy jó vagy csapnivaló játé-kos-e. A lányok tárt karokkal fogadnak bárkit, beveszik maguk közé, és együttérzőbben viselkednek azokkal szemben, akik fogyatékosak vagy mozgássérültek, a fiúk ellenben kiközösítik vagy agyonszekálják.

Igyekezzenek bárhogy is a szülők, hogy fiaikat és lányaikat egyformán neveljék, végül úgyis csak az agy különbözősége dönti el, hogy a gyerek mit részesít majd előnyben és hogyan viselkedik. Adjunk egy négyéves kislány kezébe mackót vagy játékot, és az lesz a kedvence, ha viszont egy fiúnak adjuk oda, szétszedi, hogy lássa, hogyan működik, azután eldobja és másik játékot vesz elő.

A fiúkat a tárgyak és működésük érdekli, a lányokat az emberek és a kapcsolatok. Amikor a felnőttek nosztalgikusan felidéznek egy esküvőt, a nők a szertartásról és a vendégekről beszélgetnek, a férfiak ellenben a legénybúcsút emlegetik.

A fiúk versengenek, a lányok összefognak

A lányok csoportján belül együttműködést figyelhetünk meg, és látszólag nem tűnik ki közülük egyetlen vezéregyéniség sem. A lányok beszélgetéssel éreztetik egymással, milyen kapcsolat van köztük, és mindegyik lánynak van egy legjobb barátnője, akivel megosztja titkait. A lányok kiközösítik maguk közül azt, aki magához akarja ragadni a vezetést; „Nagyra van magával”, mondják róla vagy, hogy „parancsolgató”. Egy fiúcsapaton belül alá-fölérendeltségi viszony uralkodik, s a csapaton belül mindegyik fiú státust próbál kivívni magának; a vezért felsőbbrendű vagy határozott kijelentéseiről és testbeszédéről ismerjük fel. A fiúk között a státus és a hatalom a meghatározó. Ezeket rendszerint ügyességükkel, tudásukkal vagy azzal érik el, hogy keményen letorkolják a többieket, esetleg megverekszenek a hatalmukra törőkkel. A lányok szívesen építenek ki jó kapcsolatot tanáraikkal és barátnőikkel, míg a fiúk vitatkoznak tanáraikkal és a világ térbeli összefüggéseit kutatják, rendszerint magányosan.

Amiről beszélgetünk

Hallgassunk meg akárhány férfit, nőt, fiút vagy lányt a világ bármely országában, és azt tapasztaljuk, hogy agyi idegpályáik miatt nem és korcsoport szerint ha másként is, de ugyanarról beszélnek. A lányok kedvelt témája, hogy ki kit kedvel és ki kire dühös, kisebb csoportokban játszanak, és kapcsolatukat azzal erősítik, hogy megosztják egymással a „titkaikat”. Kamaszkorban a lányok a fiúkról, testsúlyról, ruhákról és a barátaikról beszélgetnek. A felnőtt nők diétáról, kapcsolataikról, házasságról, gyerekekről, szeretőkről, egyéniségről, ruhákról, mások dolgairól, munkakapcsolatokról és személyes kérdéseket érintő dologról társalognak. A fiúk tárgyakról és tevékenységekről beszélgetnek: ki mit csinált, ki ügyes valamiben és mi hogyan működik. Kamaszként sportról, szerkezetekről és a tárgyak működéséről beszélnek. Felnőttkorukban sportról, a munkájukról, hírekről társalognak, arról, hogy mit csináltak vagy hol jártak, a technológiáról, kocsikról és egyéb szerkentyűjükről.

Milyen szeretne lenni

a modern férfi és a mai nő?

Egy öt nyugati országban végzett felmérésnél arra kértek férfiakat és nőket, hogy írják le, milyenek szeretnének lenni, ha lehetnének. A férfiak túlnyomó többségben használt jelzői a következők voltak: merész, versengő hajlamú, jó képességű, uralkodó, határozott, csodált és gyakorlatias. Ugyanabból a felsorolásból a nők a következőket választották: kedves, melegszívű, nagylelkű, együttérző, vonzó, barátságos és adakozó. A nők értékrendjük élére a mások szolgálatát és az érdekes emberekkel való találkozást tették, míg a férfiak a presztízst, a hatalmat és a javak birtoklását.

A férfiak a dolgokat, a nők a kapcsolatokat tartották becsben. Agyszerkezetünk határozza meg, hogy mit részesítünk előnyben.

Az agy és az érzelem

Sandra Witleson kanadai kutató férfiakon és nőkön végzett vizsgálatokat, hogy lokalizálja agyukban az érzelem központját. Érzelemdús képeket nézetett-hallgattatott velük először a bal szemmel-füllel, amelyek a jobb agyféltekéhez kapcsolódnak, majd a jobb szemmel-füllel, amelyek a bal agyféltekéhez kötődnek. Arra a következtetésre jutott, hogy az érzelem központja a férfiak esetében az első, a nők esetében a második képen látható helyeken található. Az érzelem helyét nem lehet olyan pontosan körülhatárolni az agyban, mint a térbeli képességét vagy a beszédfunkcióét, de a képeken jói látható, amit az MRI letapogatás az érzelem helyeként megjelölt.

A férfiaknál az érzelem jobbára a jobb agyféltekére korlátozódik, ami azt jelenti, hogy más agyfunkcióktól elkülönülve működhet.

Vita során a férfi logikával és szavakkal érvel (bal agyfélteke), azután térbeli megoldásokkal hozakodik elő (jobb agyfélteke frontális lebenye), és közben egyszer sem keveri bele az érzéseit. Úgy képzeljük el, mintha az érzelem a saját kis kuckójában gubbasztana, a férfi kisebb corpus callosuma pedig arra mutat, hogy kevésbé valószínű, hogy az érzelem más funkciókkal egy időben működne.

Az érzelem sokkal nagyobb területre terjed ki a nőknél, mégpedig mindkét féltekében, és más agyi funkciókkal egy időben is működhet. Egy érzelmekre ható kérdést a nő érzelmesen tárgyal, míg a férfinál ennek ellenkezője tapasztalható, bár lehet, hogy csupán csak nem hajlandó a kérdésről beszélni, mert így nem jön indulatba, és azt a benyomást keltheti, hogy ura önmagának. Mindent összevetve a nő érzései más funkciókkal együtt jelentkezhetnek, azaz akár sírva is fakadhat, miközben a defektes kereket cseréli, míg a férfi probléma-megoldó képessége próbájának tekinti a kerékcserét, és akkor sem pityeredik el, amikor az elhagyatott útszélen, éjnek idején, szakadó esőben jut eszébe, hogy a pótkerék is lyukas.

Az indulatos férfi odavág, hogy csak úgy porzik,

az indulatos na inkább „kibeszéli a dolgot”.

A Pennsylvaniai Egyetem neuropszichológia professzora, Ruben Gur hasonló kutatások terén végzett úttörő munkát, és arra a következtetésre jutott, hogy a nagy mértékben kategorizált férfi agy a támadó krokodil viselkedéséhez hasonlóan elemi ösztönnel birkózik meg az érzelmekkel, míg a nő jobb szeret ilyenkor „leülni és megbeszélni”. Amikor egy nő érzelmekről beszél, szavait kifejező arcmimikával, testbeszéddel és egy sor beszéd fordulattal kíséri.

A nő a kapcsolatokat értékeli, a férfi a munkát

Az emberi evolúció képernyőjén korunk társadalma csak egy villanásnyinak számít. Több százezer éven át hagyományos szerepmodellek szerint éltünk, s ezért a modern férfi és nő agyának beidegzése problémák és félreértések tömegét okozza a két nem kapcsolatában. A férfiak mindig munkájuk és teljesítményeik szerint értékelték önmagukat, a nők pedig a kapcsolataik minősége szerint. A férfi élelemszerző és probléma-megoldó), a túlélés érdekében ezt kellett első helyre tennie. A nő fészekőrző, és c szerepében a következő nemzedék életben maradását kellett biztosítania. Valamennyi az 1990-es években világszerte végzett, a női és férfi értékrenddel kapcsolatos tanulmány változatlanul azt mutatja, hogy a férfiak 70-80%-a még mindig azt vallja, számára legfontosabb a munka, míg a nők 70-80%-a a családjáért él. Következésképpen,

ha egy nőnek boldogtalan a magánélete, nem tud a munkájára koncentrálni,

és ha egy férfinak problémája van a munkahelyén,

képtelen a magánéletére összpontosítani.

A nő stresszes vagy feszült helyzetben megkönnyebbül, ha férfipartnerével beszélgethet, a férfi viszont ugyanezt probléma-megoldó folyamata megszakításának tartja. A nő beszélgetni és odabújni akar, a férfi viszont a szikláján üldögélve a vízbe bámulni. A nő érzéketlennek és közönyösnek tartja a férfit, a férfi idegesítőnek vagy tudálékosnak a nőt. E megfigyelések agyuk eltérő szervezettségét és prioritásait tükrözik. A nő azért hajtogatja folyton, hogy kettejük kapcsolata fontosabb számára, mint a férfi számára – mert ez valóban így is van. E különbség megértése nagy nyomás alól szabadítja fel a férfit és a nőt, és lehetővé teszi, hogy ne ítéljék meg túl keményen egymás viselkedését.

Miért tesz-vesz örökké a férfi?

Szervezettsége folytán a férfiagy a tárgyakat, azok más tárgyakhoz való viszonyát, térbeli elhelyezkedését értékeli és fogja fel, s azt, hogy az. egész hogyan működik és mi a megoldás a problémákra. A férfiagy „hogyan csináljam meg?”-módon reagál az életre. A férfiak szinte minden tevékenységükhöz ilyen „megcsinálom”-alapon állnak hozzá. Egy nőismerősünk mesélte, hogy arra kérte a férjét, bánjon vele szeretetteljesebben, mire az lenyírta a füvet. Így fejezte ki a felesége iránt érzett szeretetét. Amikor a nő azt mondta, hogy még most sem boldog, a férj kifestette a konyhát. És amikor még ez sem volt elég, felajánlotta, hogy elviszi az asszonyt egy futballmeccsre. Amikor egy nő zaklatott, azon melegében megbeszéli problémáit a barátnőivel, a feldúlt férfi ellenben szétszedi és összerakja a motort, vagy megjavítja a csöpögő csapot.

Hogy bizonyítsa szerelmét, megmászta érte a legmagasabb hegyet,

átúszta a legmélyebb tengert és átkelt a legnagyobb sivatagon,

ám a nő mégis elhagyta őt – mert sohasem volt otthon.

A nők szerelemről és romantikáról álmodoznak, a férfiak gyors autókról, nagyobb kapacitású számítógépekről, hajókról és motorokról. A férfi mindezeket használni tudja, és mindegyiknek a térbeli készséghez és a „valamit csináláshoz” van köze.

Miért hagyják el egymást a férfiak és a nők?

A férfit biológiai felépítése arra készteti, hogy gondoskodjék a nőről, és ha a nő értékeli erőfeszítéseit, sikeresnek érzi magát. A férfit elégedetté teszi a nő boldogsága. Ha azonban a nő boldogtalan, úgy hiszi, kudarcot vallott, mert érzése szerint nem nyújtott eleget a nőnek. A férfiak állandóan azt panaszolják barátaiknak, hogy „Semmivel sem tudom boldoggá tenni”, és egy férfi számára ez elég indíték, hogy szakítson egy másik nő miatt, akit boldoggá tesz mindaz, amit nyújtani tud.

A nők nem azért hagyják el a férfiakat, mert boldogtalanná teszi őket az,

amit a férfi nyújtani tud, hanem mert nem találnak érzelmi kielégülést

A nő szerelemre, romantikára és beszélgetésre vágyik. A férfi arra, hogy a nő azt mondja neki, remekül csinálja, amit csinál, és tökéletesen elégedett azzal, amit nyújt. De szükség van rá, hogy a férfi romantikus legyen, és hallgassa végig a nőt anélkül, hogy megoldásokat ajánlana.

Miért utálja a férfi, ha nincs igaza?

Ehhez elsősorban az érzés gyökereit kell megértenünk. Képzeld el a következő jelenetet: barlanglakó család tűz körül kuporog. A férfi a barlang bejáratánál ül, és kifelé bámul – a tájat fürkészi, azt figyeli, nem tűnik-e fel valami a láthatáron. A nő és a gyerekek napok óta nem ettek, és a férfi tudja, hogy amint jobbra fordul az idő, el kell mennie vadászni és zsákmány nélkül nem térhet vissza. Ez a dolga, rajta múlik a család életben maradása. A család éhes, és a férfi bízik benne, hogy sikerrel vadászik majd, ahogyan eddig is. Görcsöl a gyomra, kétségek mardossák. Vajon tényleg sikerrel fog járni legközelebb is? Vagy éhezni fog a családja? Lehet, hogy a többi férfi végez vele, ha már elgyengült az éhségtől? Ül kifürkészhetetlen arccal, és figyel. Nem mutathatja ki családja előtt a félelmét, mert elcsüggednének. Erősnek kell lennie.

Amikor egy férfi hibázik, azt érzi, megbukott,

mert nem tudta tisztességeseti elvégezni a feladatát;

A mai férfi agyába millió évnyi balsiker-hárítás épült be. A nők nem is tudják, hogy amikor egyedül ül a kocsiban, valószínűleg megáll és megkérdi valakitől, merre menjen. De amikor ő is ott ül mellette, a férfi úgy érzi, hogy csütörtököt mond, amiért képtelen a nőt odavinni.

Amikor a nő ezt mondja: „Kérdezzük meg, merre kell menni”, a férfi ezt így hallja: „Nem értesz hozzá, képtelen vagy tájékozódni”. Amikor a nő így szól: „Csöpög a konyhai csap, hívjuk ki a szerelőt”, a férfi ezt úgy értelmezi: „Hasznavehetetlen vagy, majd megcsináltatom egy másik férfival!” Ezért is képtelenek kiejteni a szájukon a férfiak azt a szót, hogy „Bocsánat”. Tévedésük beismerésének tekintik ezt, és tévedni annyi, mint kudarcot vallani.

Ezt a feszültséget akkor oldhatjuk fel, ha a nő tudatosítja a férfival, hogy nem a saját hibájaként kell értelmeznie ezt, amikor a nő problémákról beszél. A férfi sokszor még azt is a saját „értéktelenségeként” értelmezi, ha a születésnapjára egy „csináld magad” – könyvet kap ajándékba.

A férfiak utálják a kritikát, az összehasonlítást, ezért vágynak szűz feleségre.

Meg kell érteniük, hogy a nőnek nem az célja, hogy hibán kapja őket, ellenkezőleg, segíteni akar, és ezt nem szabad félreérteni. A nő tökéletesíteni akarja a szeretett férfit, aki viszont úgy érti ezt, hogy nem elég jó a nő számára. A férfi nem ismeri be hibáit, mert úgy gondolja, a nő nem fogja szeretni, ha tökéletlen, pedig valójában csak még több szeretetet kapna, ha beismerné, hogy ő sem tévedhetetlen.

Miért leplezik érzéseiket a férfiak?

A modern férfi tehát még mindig génjeiben hordozza a bátorságot és a gyengeség eltitkolásának örökségét. – Miért muszáj mindig olyan erősnek lennie? – kérdik a nők szerte a világon. – Miért nem mutatja ki legalább előttem az érzéseit? – vagy – Amikor dühös vagy izgatott, magába zárkózik, és kimértté, távolságtartóvá válik. – vagy – Ha valami bántja, harapófogóval kell minden szót kihúzni belőle.

A férfi eredendően gyanakvó, versengő, önmagán uralkodó, védekező és magányos farkas-természetű, lepleznie kell érzelmeit, hogy ura maradhasson a helyzetnek. Az érzelmek kimutatása számára egyet jelent a kontroll elvesztésével. A társadalmi nevelés még tovább erősíti ezt a viselkedésformát, amikor erre tanítja: „Viselkedj férfi módra!”, „Légy bátor!” és „A fiúk nem sírnak”.

A fészekőrző nő agya nyíltságra, bizalomra, együttműködésre, a sebezhetőség és az érzelmek kimutatására idegződött be, és arra, hogy tudja, nem kell mindig erősnek lennie. Ez az oka, hogy ugyanazon problémára a férfi és a nő egymástól teljesen eltérő és a másik számára érthetetlen módon reagálhat.

Miért érzik jól magukat a férfiak férfitársaságban?

A zsákmány általában sokkal nagyobb és erősebb volt annál, mintsem, hogy barlanglakónk egyedül is megbirkózhatott volna vele, ezért munkamegosztásos csoportokba szerveződött, azaz együtt vadászott a törzs férfiaival. Szuper agya révén a vadászathoz is megszervezte a futball őskori megfelelőjét, és testbeszéd-jelek rendszerével vitte sikerre stratégiáját.

Egy-egy ilyen „vadásztársaság” kizárólag férfiakból állt, akik „férfimunkát” végeztek, azaz fegyvereikkel megpróbálták eltalálni a betevőt, miközben az asszonyok – akik rendszerint állapotosok voltak – „női munkát végeztek”, azaz gondoskodtak a gyerekekről, gyümölcsöt gyűjtöttek, ellátták a barlang körüli teendőket és őrizték a fészket. A közös vadászat késztetése több millió év alatt olyan mélyen bevésődött a férfiagyba, hogy azt semmiféle neveléssel nem lehet egyhamar kitörölni belőle. A modern férfi tehát a vadásztársaival találkozik a sörözőkben és klubokban, hogy az aznapi zsákmányszerzés eseményével szórakoztassák egymást, és aztán hazatérve szótlanul üldögélve bámulhasson a tűzbe.

Miért utálja a férfi, ha tanácsot adnak neki?

A férfinak éreznie kell, hogy meg tudja oldani a saját problémáit, ezért azt, hogy mással is megossza őket, úgy tekinti, hogy terhet ró az illetőre. Még a legjobb barátját sem terheli a problémájával, csak akkor, ha úgy gondolja, hogy a barátnak talán jobb megoldás jut az eszébe.

Ne adj férfinak tanácsot, csak ha maga kéri; inkább mondd azt,

hogy megbízol a képességeiben, s tudod, hogy egyedül is képes a megoldásra!

Amikor a nő megpróbálja rávenni a férfit, hogy beszéljen az érzéseiről vagy a problémáiról, a férfi azért húzódozik, mert bírálatnak veszi ezt, vagy attól fél, hogy a nő alkalmatlannak tartja és jobb megoldással szolgál. A valóságban azonban a nő csak segíteni szeretne a férfinak, hogy az jobban érezze magát, ráadásul a nő számára a tanácsadás a kapcsolat bizalmát erősíti, és semmiképpen sem a másik lenézését jelenti.

Miért akar a férfi mindent egyedül megoldani?

A férfi agya logikus, probléma-megoldó. Amikor egy férfi először teszi be a lábát egy konferenciaközpontba vagy étterembe és körülnéz, olyanokat vesz észre, amiket meg kell javítani, látja, hogy melyik kép áll ferdén és azt is tudja, hogyan lehetne a helyiséget jobban berendezni. Agya, mint egy örökmozgó, probléma-megoldó gép, sohasem áll le. Még ha kórházban feküdne a halálos ágyán, akkor is átvillanna agyán, hogyan lehetne úgy átrendezni a kórtermet, hogy jobban besüssön a nap és jobb legyen a kilátás.

A nő úgy oldja a stresszt, hogy kibeszéli a problémáit.

Ő csak azt szeretné, ha meghallgatnák, nem a megoldásra vár.

Amikor a nő a problémáiról beszél, a férfi egyre csak félbeszakítja és megoldásokat javasol. Nem tehet róla, így van beprogramozva az agya. Azt hiszi, a nő jobban érzi magát, ha megoldást kínál neki. A nő viszont beszélni akar, és fütyül a férfi megoldásaira. A férfi ettől megint csak kívülállónak, kudarcot vallottnak érzi magát, netán az is eszébe jut, hogy a nő biztos őt okolja a problémáiért. A nők nem megoldást akarnak, csupán beszélgetni kívánnak az őket nyugtalanító dolgokról, és azt szeretnék, ha meghallgatnák őket.

Miért vezeti le a nő beszéddel a stresszt?

Stressz vagy feszültség hatására a férfi agyában aktivizálódik a térbeli képesség és logika központja. A nőnél a beszédfunkció aktivizálódik, és a nő beszélni kezd, néha megállás nélkül. Ha stresszes állapotban van, csak beszél és beszél, beszél bárkihez, aki hajlandó meghallgatni őt. Órákon át képes beszélni a problémáiról a barátnőivel, részletesen beszámol mindenről, hogy aztán újra elölről átrágják az egészet. A nő hol friss gondokkal, hol múltbeli problémákkal hozakodik elő; minden lehetséges akadállyal és olyan problémákkal, amikre nincs megoldás. Beszéd közben nem keres megoldást, mivel maga a beszéd folyamata nyújt vigaszt és megkönnyebbülést.

Beszéde ilyenkor összefüggéstelen, és egyszerre több témába is belekap anélkül, hogy következtetésre jutna bármiben is.

A nő részéről a probléma megosztása a bizalom és a barátság jele.

A férfi számára komoly megpróbáltatást jelent a nő gondjainak meghallgatása, mert úgy érzi, tőle várják a megoldást. A férfi nemcsak beszélgetni akar a problémákról, hanem valamit tenni is annak érdekében, hogy megszűnjenek. Vélhetően ezzel a kérdéssel szakítja félbe a nőt: „Miért is mesélted ezt most el?”, – amikor az ok nem más, mint hogy nincs ok. A férfinak nem kell mást tennie, mint hogy együttérző hangokkal és gesztusokkal kísérje a nő szóáradatát, és bírja ki, hogy ne ajánljon megoldásokat. Erre azonban férfi magától nemigen képes, mivel ő csak akkor beszél, amikor megoldást akar ajánlani.

Ha izgatott nővel beszélsz, ne bombázd megoldásokkal,

ne gyalogolj a lelkébe, csupán biztosítsd róla, hallgatod, amit mond.

Amikor a nő nem fogadja el a férfi megoldásait, a férfi a probléma elbagatellizálásával próbálkozik: „Nem is olyan nagy a baj!” vagy „Túlreagálod a dolgot” vagy „Legjobb, ha szépen elfelejted!” vagy „Nem nagy ügy”. Ez aztán jól felbőszíti a nőt, aki úgy érzi, a férfi már nem szereti eléggé, mert íme, még arra sem képes, hogy figyeljen rá.

Miért hallgat a férfi, amikor stresszes?

A nő hangosan gondolkodik, tehát halljuk, mi jár a fejében, míg a férfi magában tépelődik. Mivel nincs körülhatárolt beszédközpontja, ez nagyon is megfelel a gondolkodási sémájának. Ha problémája van, nem osztja meg másokkal, míg a nőnek hallgatóságra van szüksége.

Ezért fordul magába és néniül el a férfi a problémák nyomása vagy stressz hatására. Mivel, mint láttuk, agya egyidejűleg csak egyfélére képes, miközben a jobb féltekéjével megpróbálja megoldani a problémát vagy legalábbis megoldást igyekszik találni rá, a bal agyfélteke leállítja a figyelmét vagy beszédét. Képtelen párhuzamosan problémát megoldani és közben figyelni vagy beszélni is. Ez a hallgatás gyakran nyugtalanító, és ijesztő lehet a nők számára. „Ugyan, mondd már el, mi bánt!”, nógatják férjüket, fiukat vagy bátyjukat. „Meglátod, megkönnyebbülsz tőle!” A nő azért mondja ezt, mert nála ez a módszer válik be. A férfi viszont azt szeretné, ha inkább békén hagynák és némán bámulhatna a tűzbe, amíg rá nem jön a megoldásra. Esze ágában sincs akárkivel is beszélgetni a gondjairól, legkevésbé egy terapeutával, mert ezt súlyos gyengeségnek tartja.

Rodin híres szobra, A gondolkodó egy tűnődő férfit jelképez. A szikláján üldögélve, megoldáson töri a fejét, és ehhez magányra van szüksége. A hangsúly a magányon van: senkit sem enged maga mellé a sziklára, még a legjobb barátait sem. (Ami azt illeti, férfibarátainak eszükbe sem jutna csatlakozni hozzá.) A nő azonban leküzdhetetlen vágyat érez, hogy mellé másszon és megvigasztalja, és igencsak zokon veszi, ha a férfi letaszítja onnan.

A férfi elvonul a sziklájára, hogy megoldja problémáit,

és ha a nő követni akarja, pórul jár.

Ha Rodin nőről mintázott volna szobrot, bizonyára A beszélő nevet adta volna neki. A nőknek meg kellene érteniük, hogy amikor a férfi elvonul a sziklájára, békén kell hagyni, hadd gondolkodjék. Sok nő magából indul ki: azt hiszi, azért hallgat a férfi, mert már nem szereti őt vagy megharagudott rá. Ugyanis ha egy nő nem beszél, az egyértelműen a sértődés jele. Pedig ha békén hagyná őt, vinne neki egy csésze teát, meg egy darab kekszet, és nem nógatná beszédre, akkor tenne jót vele, hiszen miután megoldotta a gondot, úgyis lejön a magányból, boldog lesz, és ismét lehet vele beszélni.

A térbeli képesség probléma-megoldó szerepe

A férfi sokféleképpen „ülhet a szikláján”: pl. újságot olvas, horgászik, teniszezik, golfozik, megjavít valamit vagy tévét néz. A feszültség hatására esetleg elhívja barátját golfozni, és játék közben esetleg pár szót vált vele. A probléma-megoldó férfi eközben jobb agyféltekéje frontális lebenyének térbeli képességeit használja játékra, és ezzel egyidejűleg a probléma megoldásának keresésére is működtetheti. Valószínűleg, a térbeliség központjának stimulálása felgyorsítja a probléma-megoldás folyamatát.

Miért váltogatják a férfiak a tévécsatornákat?

A nők ki nem állhatják, amikor férfi a távirányítóval a csatornákat váltogatja. Úgy ül ott, mint egy hülye, csak nyomkodja a gombokat, és nem figyel egyik műsorra sem. Amikor a férfi ezt teszi, lélekben a szikláján ül, és gyakran nem is látja, mit adnak az egyes állomásokon. A témáknak csak a fő vonalait keresi. A csatorna váltogatásával elfeledkezhet a problémáiról, és másokéra találhat megoldást. A nők nem váltogatnak csatornát: egy műsort néznek és a cselekmény, a szereplők érzései és kapcsolatai kötik le őket. A kényszeres újságolvasás a férfiaknál ugyanezt a célt szolgálja. A nő meg kell hogy értse, hogy amikor a férfi ilyesmit csinál, még kevésbé képes figyelni, s alig emlékszik később valamire, ezért nincs értelme ilyenkor zaklatni őt. Többre megyünk, ha időpontot kérünk tőle, és megmondjuk, miről akarunk majd beszélni. Ne feledjük: ősapái egymillió éven át ültek a sziklán a látóhatárt kémlelve, ezért tartják ezt természetes és kényelmes megoldásnak.

Hogyan bírjuk szóra fiainkat?

Anyáktól gyakorta hallott panasz, hogy fiaik nem beszélgetnek velük. Lányaik, mihelyt hazajönnek az iskolából, kiöntik a szívüket, minden lényeges és lényegtelen apróságot elmesélnek. A férfinemet azonban a dolgok „megcsinálására” programozták be, ezért beszélőkéjükhöz is ez a kulcs. Ha egy anya kommunikálni akar a fiával, olyan tevékenységbe vonja be őt, amit együtt végezhetnek – pl. fessenek le valamit, tornázzanak vagy számítógépes játékot játsszanak –, és a közös munka során kezdeményezze a beszélgetést.

Bár az anyák szeretnek beszélgetés közben fiuk szemébe nézni

azonban fiaiknak ez nincs ínyére.

Munka közben ugyanis jól megvannak anélkül, hogy az anyjuk szemébe nézzenek. A munka feltehetően akadozva halad majd, hiszen a fiú nem nagyon boldogul egyszerre a kétféle tevékenységgel, így időről-időre abba kell hagynia, amikor egy kérdésre felel. De ezzel ne törődjünk, a fő cél az, hogy szóra bírjuk. Ez a fortély a férfiaknál is beválik, csak ne abban a kritikus pillanatban szólítsuk meg, amikor épp villanykörtét csavar be!

Amikor mindketten remegünk az idegességtől

A férfiak itallal és országok elfoglalásával vezetik le idegességüket. A nők csokoládéval tömik magukat és bevásárlóközpontokat rohamoznak meg. Az ideges nő meggondolatlanul locsog, az ideges férfi meggondolatlanul cselekszik. Ezért férfi a börtönben sínylődök 90%-a, a pszichiáterhez járók 90%-a ezért nő. Amikor a férfi és a nő is feldúlt, a helyzet megoldása közben könnyen tévedhetnek érzelmi aknamezőre. A férfi hallgataggá válik, ami nyugtalanítani kezdi a nőt. A nő beszélni kezd, ami idegesíti a férfit. A nő megpróbálja rávenni a férfit, hogy beszéddel könnyítsen magán, ám ennél rosszabbat aligha tehet. A férfi rámordul, hogy hagyja végre békén, és visszavonul valami nyugalmas helyre.

A férfiunk be kell látnia, hogy amikor a nő feszült, muszáj beszélnie, s neki

viszont nincs más dolga, mint meghallgatni és nem megoldásokkal bosszantani.

Mivel a nő is ideges, beszélni akar a problémájáról, ami még jobban felbőszíti a férfit. Amikor a férfi visszatér a sziklájára, a nő úgy érzi, visszautasították, nem szeretik már, így hát felhívja az anyját, lánytestvérét vagy a barátnőit.

Az abszolút kirekesztés

Ez a stressz okozta összekülönbözés egyik „fehér foltja”. A férfi tökéletesen kirekeszt mindenkit, amikor elviselhetetlen feszültség nehezedik rá vagy súlyos problémára keres megoldást. Ilyenkor kikapcsolja agyának érzelmekkel kapcsolatos központját, probléma-megoldó „üzemmódra” áll át, és szótlan töprengésbe merül. A nő kevés ijesztőbb jelenséget ismer az abszolút kirekesztésnél, hiszen ő csak akkor viselkedne így, ha megbántották volna, becsapták volna vagy méltatlanul bántak volna vele. Tévesen arra a következtetésre jut, hogy a férfinál is így áll a dolog: biztos megbántotta – okoskodik, és emiatt a férfi már nem szereti. Megpróbálja rávenni a férfit, hogy beszélgessen vele, de az nem hajlandó, mert úgy véli, a nő nem bízik probléma-megoldó képességében. Amikor a nő ettől sértve érzi magát és bezárkózik elefántcsonttornyába, a férfi tévesen azt képzeli, hogy magában akar maradni, ezért barátaival leugrik a sörözőbe vagy kitisztítja a kocsi karburátorát. Ha a férfi teljesen kirekeszti a nőt, hagyjuk, hadd tegye, majd rendbe jön, ha viszont a nő rekeszti ki a férfit, akkor valami bűzlik Dániában, és ideje, hogy alaposan kibeszélgessék magukat.

Mivel idegeníti el a férfi a nőt?

Ha egy férfiban felébred a gyanú, hogy a nőt nyugtalanítja valami vagy gondja van, azt teszi, amit egy férfitársával tenne: magára hagyja, hadd oldja meg a problémáját. Minden rendben, szívem? – kérdi a férfi, mire a nő így válaszol: – Persze... –, ami közvetetten annyit tesz: „Ha szeretsz, megkérded, mi bajom”. A férfi azonban erre azt feleli, hogy „Remek”, és leül a számítógépe elé. A nő persze azt gondolja, hogy a férfi „egy szívtelen, érzéketlen kutya”, és felhívja a barátnőjét, hogy neki panaszolja el bánatát. Megbeszélik, mit érez a nő és milyen pokróc a férfi.

Régebben a férfiaknak nem kellett azzal szembenézniük, amivel korunk férfijának. Feleségük és családjuk iránti szeretetüket azzal mutathatták ki, amivel előtte férfiak számtalan nemzedéke: dolgozni mentek és „hazacipelték a zsákmányt”. Sok ezer éven át volt ez a világ sora, s ebben senki nem talált semmi kivetnivalót. A világ legtöbb országában manapság a munkaerő 50%-át átlagosan a nők teszik ki, ezért sok férfitól már nem is várják el, hogy egyedül tartsa el családját. Azt viszont igenis elvárják, hogy kommunikáljon, mely készséggel egyelőre hadilábon áll. A helyzet azonban nem reménytelen: a kommunikációs készséget is meg lehet tanulni!

Miért képtelen a férfi a nő érzelmi kitöréseit kezelni?

Amikor a nő feldúlt vagy izgatott sírva fakad, hadonászik és felindulását érzékeltető jelzőkkel fűszerezi beszédét, hogy érzéseiről pontos képet fessen. Szeretné, ha valaki babusgatná, gondjaiba venné és meghallgatná, mivel azonban a férfi a saját prioritásai alapján ítéli meg viselkedését, ezt hallja ki szavaiból: „Ments meg! Oldd meg a problémám!”

A férfi tehát ahelyett, hogy vigasztalóan és megnyugtatóan lépne fel, tanácsot ad, tapogatódzó kérdéseket tesz fel vagy arra kéri a nőt, hogy ne izgassa fel annyira magát. – Ne sírj! – kérleli rémült arckifejezéssel. – Túldramatizálod a dolgot! Nem ilyen rémes a helyzet. – Nem babusgatja a nőt, hanem atyáskodik felette. Ükapjától, ősnagyapjától tanulta el ezt a viselkedést, hiszen így tett minden férfi, amióta csak lemásztunk a fáról. A nő számára az érzelem kimutatása egyfajta kommunikáció, amin hamar túlesik és amit aztán elfelejt, a férfi azonban felelősnek érzi magát azért, hogy megoldást találjon a nő problémájára, és kudarcként könyveli el, ha ez nem jár sikerrel. A nő feldúltsága ezért borít ki minden férfit, akik idegességükben vagy haragjukban rádörrenek a nőre, hogy hagyja már abba a sírást, amitől azért is félnek, mert úgy vélik, ha a nő egyszer elkezdi, nem fogja abbahagyni.

Sírni is szabad

A nők többet sírnak, mint a férfiak. Evolúciója úgy hozta, hogy a férfi nem sokat sír, kivált nyilvánosan. Ezt a viselkedésformát a társadalmi szoktatás is erősíti. Amikor egy kisfiú focizik és fájdalmas sérülést szenved, a sikoltva földre zuhanó gyereknek így ordít be az eszelős tekintetű edző: – Állj fel! Ne mutasd az ellenfeled előtt, hogy fájdalmat okozott! Légy férfi!

Az Érzékeny Újkori Férfitól mindazonáltal ma már elvárják, hogy bárhol, bármikor sírjon. Terapeuták, lelki tanácsadók, pszichiáterek, újságírók buzdítják könnycsatornái megnyitására, erre sarkallják távol eső helyeken, ahol az erdő mélyén, tábortűz mellett férfiak sírják el egymás keblén a bánatukat. A mai férfit érzéketlenséggel vagy lelki zavarral vádolják, ha „nem engedi ki a gőzt” minden lehetséges alkalommal. Mivel a női agy nem kapcsolja az érzelmeket más agyi funkciókhoz, érthető, miért tud sírni vagy a legtöbb helyzetben miért lobban fel olyan könnyen.

Az igazi férfi igenis tud sírni, de csak akkor,

ha a jobb agyfélteke érzelmi szegmense is dolgozik.

Az igazi férfitól sem idegen a sírás, de csak abban az esetben, ha jobb agyféltekéje érzelmi szegmensét megcsapolja, ám erre nyilvánosan ritkán vetemedik. Gyanús az a férfi, aki rendszeresen sírva fakad mások előtt! A férfihoz viszonyítva a nő szenzoros képességei sokkal jobbak: a férfiénál részletesebb információt kapnak érzékszervei, és úgy érzelmileg, mint verbálisán is jobban ki tudja fejezni érzéseit. A nő elsírhatja magát, ha sérelem éri, mivel a sértés rendszerint érzelmi töltésű, miközben a férfi esetleg észre sem veszi, hogy sértés érte.

Az étteremben

Az étterem a nő számára a kapcsolatépítés és – elmélyítés színtere, problémák megvitatására és barátnőknek nyújtott erkölcsi támogatásra alkalmas közeg. A férfi számára logikusan étkezéssel kapcsolatos hely, ahol nem kell főzni, bevásárolni vagy mosogatni. Az étteremben a nő mindenkit keresztnevén szólít, mert ettől elmélyül a kapcsolat, a férfi viszont kerüli más férfiakkal a meghittebb hangnemet. Ha Barbara, Robyn, Lisa és Fiona együtt ebédelnek, keresztneveiken szólítják egymást. Ha viszont Ray, Allan, Mike és Bili ülnek be valahova egy italra, Seggfejnek, Bénának, Fajankónak és Kétbalkezesnek nevezik egymást. Ezek a nevek nem tükröznek meghittséget.

Amikor kihozzák a számlát, a nők előveszik zsebszámológépüket és kiszámítják, kire mennyi esik. A férfiak egy-egy ötvendollárost dobnak az asztalra, jelezve, hogy fizetni akarnak, hogy magukra irányítsák a figyelmet, s mindegyikük úgy tesz, mintha nem érdekelné a visszajáró.

Bevásárlás: az egyiknek öröm, a másiknak gyötrelem

A nő számára a bevásárlás olyan, mint a beszélgetés: szükségtelen, hogy meghatározott céllal vagy értelemmel történjék, és több órán át, szervezetlenül is folyhat. Még az sem fontos, hogy meghatározott eredményre vezessen. A vásárlás fiatalító és ellazító hatással van a nőre, akár vesz valamit, akár nem. A férfi az ilyen vásárlástól húsz percen belül agylobot kap. A férfit az tölti fel energiával, ha van szándéka, elérendő célja és időbeosztása. Végtére is ő élelemszerző, ez a munkája. Gyorsan végezni akar a zsákmánnyal, hogy mielőbb hazacipelhesse.

A legtöbb férfi húszpercnyi ruhavásárlástól agylobot kap.

A férfi idegessé és türelmetlenné válik, amikor a nő az egyik ruhát a másik után próbálja fel, és arról faggatja, tetszik-e, aztán mégsem vesz semmit. A nő szeret sokféle holmit fel próbálni, mert ez illik az agyberendezéséhez: érzések, érzelmek széles skálája, és az egyes hangulatokhoz illő öltözékek. A férfi ruházkodása is agyberendezését tükrözi: kiszámítható, konzervatív és végeredmény-orientált. Ezért könnyű megállapítani, melyik férfi veteti nővel a ruháit.

A jól öltözött férfit rendszerint vagy egy nő öltözteti vagy homokos.

Nyolc férfi közül legalább egy színvak, ami a kéket, zöldet vagy pirosat illeti, és többségüknek fogalmuk sincs a minták és fazonok összeválogatásáról. Ezért lehet könnyen kiszúrni az egyedülálló férfit.

A férfi könnyen elviseli a vásárlást, ha világos kritériumokat tálalunk elé: szín-, méret-, márka- és stílusválasztékot ajánlunk, és hozzátesszük, hol és meddig akarunk vásárolni. Egyértelmű cél birtokában – még ha a nő találta is ki – meglepő vásárlási kedvet válthatunk ki belőle!

Amit szívesen hallanak a nők

Amikor a nő felvesz egy új ruhát, és azt kérdi a férfitól: „Hogy áll?”, olyan szimpla válaszra számíthat, mint mondjuk: „jól” vagy „Remekül”, ami nem éppen nyerő nála. Nyerő csak az lehet, amit a nő is mondana, vagyis a részletes elemzés.

A férfiak vonakodnak a ruha részletekbe menő elemzésétől,

de ha sikerül rávenniük magukat, a legtöbb nőnél sikerre számíthatnak.

Ha egy férfi például azt feleli, hogy: „Hűha! Nagyszerű választás! Fordulj csak meg... hadd nézzem hátulról... ez a szín remekül áll neked! Mintha rád szabták volna, és a fülbevalód is illik hozzá, igazán csodásán nézel ki benne”, a legtöbb nő mennyekben érzi magát.

HETEDIK FEJEZET

Testünk boszorkánykonyhája

Paula elfogadja Peter vacsorameghívását, s nagyszerűen érzik magukat. Az este annyira jól sikerül, hogy úgy döntenek, járnak egymással. Egy évvel később moziból mennek haza, amikor Paula megkérdi Pétertől, hogyan szeretné az első évfordulójukat ünnepelni. Peter így felel: – Rendeljünk pizzát, és nézzük meg a meccset a tévében! – Paula elnémul. Peter gyanítja, hogy valami nem stimmel, ezért módosít: – Ha nem jó a pizza, rendelhetünk kínait is. – Oké... – mormolja Paula, de továbbra sem oldódik meg a nyelve.

Peter agyában közben a következő gondolatok kezdenek kavarogni: „A, szóval már egy éve! Ezek szerint januárban kezdtünk el járni, amikor ezt a kocsit vettem, tehát most esedékes az egyéves szerviz. A szerelő azt mondta a múltkor, hogy kicseréli az olajszint-jelzőt... és a sebváltó sem az igazi!”

Paula közben a következőket gondolja: „Nem sokra becsüli a kapcsolatunkat, ha az évfordulónkon is pizzát akar enni a tévé előtt... legközelebb majd a barátait is elhívja golfot nézni! Gyertyafényes vacsorát szerettem volna, táncolni akartam, és a jövőnkről beszélgetni. Világos, hogy nekem többet jelent a kapcsolatunk, mint neki. Lehet, hogy nem érzi magát szabadnak. Én azt szeretném, ha elkötelezné magát, ő viszont szabadulni szeretne... Ha jól belegondolok, néha én is több szabadságra vágyom, hogy többet lehessek együtt a barátaimmal. Mi tagadás, egy kis időre lenne szükségem, hogy átgondoljam, mit is remélhetek ettől a kapcsolattól... úgy értem, mi lesz velünk? Járogatunk továbbra is vagy összeházasodunk? Akarunk-e gyereke két? Vagy mi lesz? Készen állok-e egy ilyen kötöttségre? Valóban vele akarom-e leélni az életem?”

Peter felocsúdik, hogy megint villog az olajszint-jelző, a szemöldökét ráncolja, közben pedig ezt gondolja: „Azok az idióták a műhelyben megesküdtek, hogy kicserélték, most meg már majdnem lejárt a kocsi garanciája!”

Paula titkon Pétért figyeli, és egy újabb gondolat merül fel benne: „Ráncolja a homlokát... boldogtalan... biztos az jár a fejében, hogy kövér vagyok, és jobban kéne öltözködnöm. Tudom, hogy nem kellene feltennem annyi festéket, és több testmozgás sem ártana. Folyton azzal hozakodik elő, hogy a barátnőm, Carrie milyen fitt, és hogy nekem is el kellene járnom vele a konditerembe. Már beszélgettem erről a barátnőimmel, és azt gondolják, hogy Peter olyannak kellene hogy szeressen, amilyen vagyok, és nem kellene azzal próbálkoznia, hogy megváltoztasson... talán igazuk is van!”

Peter gondolatai ezalatt mérföldekre járnak innét. „Majd én megmondom azoknak a szerelőknek a véleményem! Jól leszúrom őket, és...”

Paula meg mindig Peter arcát fürkészve azt gondolja: „Most már dühös is... Látom az arcán, és érzem, mennyire feszült. Talán tévedek... talán azt akarja, hogy jobban lekössem magam, és megérezte, hogy egy kicsit elbizonytalanodtam, ami az érzéseimet illeti... Igen, biztos erről van szó! Ezért nem szól hozzám... nem akarja elárulni az érzéseit, hátha visszautasítom. Látom a tekintetén, mennyire sértett.”

Peter közben ezt gondolja: „Ajánlom, hogy most már rendesen megcsinálják! Pedig megmondtam, hogy bajok vannak a kocsival, ők meg a gyárra kenték. Ha azzal jönnének, hogy a javítás már nem megy garanciában, óriási balhét csinálok... Egy vagyont fizettem ezért a kocsiért, és erre ők...”

– Peter? – kérdezi Paula.

– Igen? – Peter hangja élesebb, mert bosszantja, hogy félbeszakították a gondolatait.

– Kérlek, ne kínozd magad így... talán nem kellene ilyesmin gondolkodnom... jaj, olyan aljasnak érzem magam... Talán kellene egy kis idő... úgy értem, senki sem állíthatja, hogy könnyű lenne az élet...

– Nem bizony! – morogja Peter.

– Most biztos azt gondolod, hogy buta vagyok, ugye?

– Nem mondja Peter értetlenül.

– Csak éppen arról van szó... már magam sem tudom... teljesen összezavarodtam... tisztáznom kell magammal... – mondja Paula.

Peter a következőt gondolja: „Mi az ördögről beszél? Egyszerűen csak rávágom, hogy rendben, és holnapra túllesz rajta. Biztosan menzesz előtt van.”

– Köszönöm, Peter... nem is tudod, mennyit jelent ez nekem... – mondja Paula. Amikor Peter szemébe néz, rádöbben, milyen különleges ember is ez a Peter, és tudja, jól át kell gondolnia a döntést.

Egész éjjel álmatlanul hánykolódik, és másnap reggel felhívja Carrie-t, a barátnőjét. Megállapodnak hogy együtt ebédelnek és megbeszélik a dolgot. Peter közben hazamegy, kinyit egy sört és lezöttyen a tévé elé. Érzi, hogy Paulának valami problémája van; nyilván a menstruáció előtti idegesség.

Paula és Carrie másnap találkoznak, és éjszakába nyúlóan elbeszélgetnek. Pár nappal később Peter találkozik Carrie barátjával, Markkal, aki megjegyzi: – Szóval problémáitok vannak Paulával? – Peter most már semmit sem ért. – Fogalmam sincs, mit hordott össze Paula! – üti el nevetéssel, majd így folytatja: – Nézd már meg ezt a rohadt olajszint-jelzőt, és mondd meg, mit lehetne csinálni...

Hormonjaink uralma alatt

A múltban úgy vélték, a hormonok csak a szervezetre hatnak, az agyra nem. Ma már tudjuk, hogy hormonok programozzák be születés előtt az. agyunkat, hormonok döntik el, hogyan gondolkodunk és viselkedünk. A tinédzserkorú fiúk tesztoszteronszintje 15-20-szor magasabb, mint az azonos korú lányoknál, és a hormon áramlását az agy irányítja és szabályozza a szervezet igényei szerint.

Serdülőkorban a tesztoszteron elárasztja a fiú szervezetét, és elképesztő növekedést, valamint 15%-os zsír és 45%-os fehérje testarányt idéz elő. Amikor a fiú már javában kamaszodik, teste fizikailag is megváltozik, hogy alkalmassá váljon az átlagos élelemszerző gép biológiai munkaköri leírásának ellátására. Kiváló a sport terén, mert teste hormonálisán is a helyes légzéstechnikát követi, és a futáshoz, ugráshoz és birkózáshoz elengedhetetlen nagyszerű oxigénellátással rendelkezik. A szteroidok valójában férfihormonok, amelyekkel az izomzatút lehet erősíteni, és ettől az atléták jobb „vadászképességgel” rendelkeznek, valamint tisztességtelen előnyhöz jutnak a szteroidot nem szedő versenyzőtársaikkal szemben.

A női hormonok merőben másként hatnak a tinédzser lányokra. A fiúk hormonjaival szemben ezt nem az agy szabályozza, hanem huszonnyolc napos ciklusonként, nagy hullámokban érkeznek, és nyomukban kő kövön nem marad, úgy feldúlja szegény lányok, s később a nők életét az érzelem-változás. A női hormonok nyomán a lányok szervezetében az arány 26% zsírra és 20% fehérjére változik, legnagyobb bánatukra. A zsírtöbblet célja az, hogy energiát biztosítson a szoptatáshoz, ugyanakkor biztosítékot is jelent olyan időszakokra, amikor kevesebb élelemhez jut a szervezet. Mivel a női hormonok kövérítik a testet, állatok hizlalására is használják. A férfihormonok csökkentik a zsírt és izmosítanak, ezért erre a célra alkalmatlanok.

A szerelem vegykonyhája

Épp most ismerkedtél meg egy egészen különleges valakivel: zakatol a szíved, izzad a tenyered, remeg a gyomrod, leírhatatlan izgalomban égsz. Együtt vacsorázol vele, és máris a hetedik mennyországban érzed magad. Az est egy csókkal zárul, amitől végképp elgyengülsz. Ezt követően napokon át egy falat sem megy le a torkodon, soha nem érezted ilyen csodálatosan magad, még a náthád is elmúlt.

Idegrendszeri kutatásokkal sikerült bebizonyítani, hogy a szerelem jelensége nem más, mint az agyban lezajló szellemi és fizikai reakciókat kiváltó kémiai reakciók sora. Becslések szerint az agy kommunikációs hálózatát mintegy százmilliárd neuron alkotja. Az amerikai Országos Egészségügyi Intézettől Candice Pert kezdeményezte azt a kutatást, amelynek során neuropeptideket, azaz olyan aminosavláncokat fedeztek fel, amelyek a szervezetben szétáradva rátapadnak az őket fogadó receptorokra. Eddig hatvan különböző neuropeptidet sikerült azonosítani, melyek – amikor a receptorokhoz csatlakoznak – érzelmi reakciókat váltanak ki. Más szóval minden érzelmünk – a szeretet/szerelem, bánat és boldogság – biokémiai eredetű. Amikor Francis Crick angol tudósnak és munkatársainak sikerült a gének meghatározását végző DNS-kód megfejtése, s ezért orvosi Nobel-díjat kaptak, Crick azzal lepte meg az orvosi világot, hogy kijelentette: „Önök, az örömeik, bánataik, emlékeik, becsvágyaik, önazonosságtudatuk, a szabad akaratuk és szerelmük nem állnak másból, mint egy nagy halom idegsejt működéséből”.

A szerelemmel járó fizikai feldobottság érzetét kiváltó legfőbb kémiai anyag a PEA (feniletilamin), ami amfetaminszármazék, és a csokoládé egyik alkotórésze. Egyike azoknak a vegyi anyagoknak, amiktől gyorsabban ver a szívünk, izzad a tenyerünk, pupilláink kitágulnak és remegni kezd a gyomrunk. Az ilyenkor felszabaduló adrenalin gyorsítja a szívverést, serkentőleg hat és nagyszerű érzést ébreszt. Az endorfinek emellett erősítik az immun-rendszert és elmulasztják a náthát. Csókolódzás közben agyunk gyors nyálelemzést végez, és megállapítja genetikai kompatibilitásunkat. A nő agya még a férfi immunrendszerének vegyi állapotát is képes felmérni.

E sok pozitív kémiai reakció magyarázza, hogy a szerelmesek általában miért örvendenek jobb egészségi állapotnak, és a nem szerelmesekkel szemben miért kisebb a valószínűsége, hogy megbetegedjenek.

A szerelem fantasztikus hatással van az egészségünkre

A hormonok alkímiája

Az ösztrogén női hormon, amely a nőkben elégedettséget és általános jó érzést kelt, amellett fontos szerepet játszik a nő nevelő és fészekőrző magatartásának formálásában. Mivel nyugtató hatású, agresszív rabokat is kezelnek vele, hogy erőszakos viselkedésükön változtassanak. Az ösztrogén jól hat az emlékezetre, s ez magyarázza azt is, hogy a klimax idején azért szenved sok nő memóriazavarban, mert ilyenkor az ösztrogénszint csökken. A hormon-kezelésben részesülő nők emlékezete is jobban működik.

A progeszteron hormon, a szülői és nevelési érzéseket váltja ki, célja a nő sikeres gyermeknevelési feladatainak elősegítése. A progeszteron akkor szabadul fel, ha a nő meglát egy kisbabát: kutatások bizonyítják, hogy a hormon felszabadulását a baba formájának látványa váltja ki. A baba rövid, tömzsi karjai-lábai, kerek, dundi törzse, testéhez képest nagy feje és nagy szemei mind „hormonfelszabadító” hatásúak. A baba formája által kiváltott hatás olyan erős, hogy hormon szabadul fel akkor is, amikor a nő ugyanezt a formát mondjuk egy játékbabában fedezi fel. Ez az oka, amiért a nők a hosszú, és nyúlánk figurákkal ellentétben – a mackókat és tömzsi babákat kedvelik. Amikor egy nő vagy lány felveszi a játékmackót, s így sóhajt: – Jaj de helyes! –, véráramába azonnal progeszteron kerül.

A legtöbb férfi, akinek hiányzik a progeszteron a szervezetéből, nem érti, miért van úgy oda a nő egy drága plüssfiguráért. Lehet, hogy az anyáskodó típusú nők ezért vonzódnak az alacsony, kövérkés, pufók férfiakhoz.

Nézzük csak a fenti rajzokat. A csecsemő látványa progeszteron elválasztást indít el a nőkben, csakúgy, mint a 2. rajzon látható játékmackó is. A 3. rajz nem „felszabadító formájú”, ezért nem vált ki progeszteron elválasztást. A legjobban eladható holmik mindig is a dundi játékbabák és játékállatok voltak.

Miért termékenyebbek a szőkék?

A szőke haj a magas ösztrogénszint jele, ezért vonzódnak ösztönösen a férfiak annyira a szőkékhez. A hajszín a termékenység jele, és bizonyos magyarázattal szolgál a „buta szőke” kifejezésre. A közhit szerint a buta szőkék igen termékenyek, viszont matematikai logikájuk alacsony szintű. Kutatások szerint azok a tinédzser lányok, akiknek anyja a terhesség alatt férfihormont szedett, kiugróbb iskolai teljesítményre képesek, és alighanem könnyebben tesznek sikeres felvételi vizsgát az egyetemre. Az érem másik oldala, hogy ezen lányok megjelenése és természete kevésbé nőies, és általában szőrösebbek is.

Miután egy szőke nő megszülte első kisbabáját, haja sötétedni kezd, mert az ösztrogénszintje csökken. A második gyerek után a hajszín tovább sötétedik. Az ösztrogénszint csökkenésével magyarázható az is, hogy harminc fölött miért olyan alacsony természetes szőkeségű nők száma.

A PMS és a nemi ösztön

A menstruációt megelőző tünetegyüttes (PMS) olyan komoly problémát jelent korunk női számára, amellyel őseiknek sosem kellett megbirkózniuk. Az elmúlt korokban a nők szinte folyamatosan állapotosak voltak, így életük során mintegy tíz-hússzor lehettek menstruációval összefüggő panaszaik, szemben a mai nő évente tizenkétszer ismétlődő problémáival. Ha egy nőnek átlagosan 2,4 gyermeke van, akkor a gyermeknemző évek, azaz 12 és 50 között 350-400 szór szenved a menstruációval kapcsolatos panaszoktól, a gyermektelen nő pedig közel 500-szor.

Miért küldtek annyi PMS-es nőt az Öböl-háborúba?

Úgy küzdöttek, mint a vadállatok és négy napon át is megvotlak víz nélkül.

Az 1950-es években a fogamzásgátló tabletta bevezetéséig senkinek sem tűnt fel, hogy a nők érzelmei hullámzanak. A menstruáció utáni huszonegy nap alatt az ösztrogén hormonok a legtöbb nemzőképes nőnél kellemes közérzetet biztosítanak, általános boldogságérzetet keltenek és pozitív hozzáállást váltanak ki. A nő szexuális ösztöne fokozatosan növekszik, így egy bizonyos időszakban – a menstruáció utáni 18 és 21 nap között – különösen fogékony, ezidőtájt, a legmagasabb a tesztoszteronszintje is.

A Természet igen agyafúrt: úgy időzít, hogy a nőstény állatok a legfogamzóképesebb időszakukban viselkedjenek a legkezdeményezőbben. Például a sárló kanca ingerkedik ugyan a csődörrel, de csak akkor engedi, hogy meghágja, amikor a petesejt a megtermékenyítéshez legmegfelelőbb helyzetbe kerül. A „nőstény” emberek nem is gyanítják, hogy őket is hasonló időbeosztás és reakciók működtetik.

Így fordulhat elő, hogy egy nő megmagyarázhatatlan módon lefekszik azzal a férfival, akivel alig pár órája ismerkedett meg, és másnap képtelen felfogni, hogyan is történhetett ez meg. Fogalmam sincs róla, hogyan történhetett – vallotta meg egy asszony. – Egy partin ismerkedtem meg vele, és mielőtt észbe kaphattam volna, már le is feküdtem vele! Azelőtt soha nem tettem ilyesmit! Más nőstényekhez hasonlóan, ez a nő is a hónap legalkalmasabb időpontjában fogantatásra is a legnagyobb eséllyel kecsegtető pillanatban találkozott a férfival. A nő agya tudattalanul dekódolta a férfi genetikai állományát, immunrendszere állapotát és egyéb férfiúi jellegzetességeit. Attól kezdve, hogy agyának megállapítása szerint mindezek elérték azt a bizonyos elfogadhatósági szintet amely szerint, a férfiból potenciális apa válhat, a Természet diktál. Az a nő, aki már átesett hasonló élményen, képtelen magyarázatot találni erre, mások „sorsszerűséget” vagy „delejes vonzást” emlegetnek, holott csupán az történt, hogy hormonjaik hatása alá kerültek. Az ilyen pillanatok vezetnek ahhoz, hogy sok nő egy életen át nem tud megszabadulni az, egyébként abszolút alkalmatlan partnerétől. A legtöbb férfi bármit megadna, hogy tudja, mikorra esik a nő hormonális csúcspontja.

Drasztikus hormonok

A menstruáció utáni 21 – 28. nap között a női hormonszint erősen csökken, ami súlyos levertségi tünetekkel, más néven menstruáció előtti szindrómával (PMS) jár. A legtöbb nőnél levertség, depresszió, világvég-hangulat, sőt akár önpusztító hajlam is felléphet. A hormonszint változása huszonöt nő közül egyet annyira kibillent az egyensúlyából, hogy személyiségzavara keletkezik.

Mi a különbség a menstruáció előtt álló nő és egy terrorista között?

A terroristával szót lehet érteni.

Több vizsgálat is arra az eredményre vezetett, hogy a legtöbb olyan bűn-cselekményt, mint például a testi sértés és a bolti lopás a nők a menstruáció előtti 21.-28. nap között követik el. A női börtönökben elkövetett gyilkosságok vagy tettlegességek legalább 50%-át a menstruáció előtt követik el. A nők ebben az időszakban szinte megrohamozzák a pszichiátereket, tanácsadókat és asztrológusokat, és sokuk állítja, hogy „nem ura cselekedeteinek”. Más vizsgálatok arra mutatnak, hogy a PMS-ben szenvedő nőknél négyszer-ötször nagyobb az eshetőség, hogy autóbalesetet okoznak. Ha tehát morcos a taxisofőrnő, menj inkább busszal!

A női hormonokat régóta használják ismerten agresszív emberek lecsillapítására. Egyes országokban a PMS-t enyhítő körülménynek tekinti a bíróság, az erőszakos bűncselekménnyel vádolt nők ügyében.

A klimax elérésekor – általában a negyvenes évek végén, illetve ötvenes évek elején a nő egy sor pszichológiai, érzelmi és hormonális változáson megy keresztül. Hogy milyeneken, az egyénenként változó.

Mi a különbség a klimaxos férfi és egy bohóc között?

A bohóc direkt öltözik röhejesen.

A férfiklimax a nőivel ellentétben általában előre megjósolható módon zajlik: a férfi pilóta-napszemüveget vásárol, bőr úrvezető kesztyűt, hajat ültet be kopasz fejbőrébe, motort vesz vagy piros sportkocsit, és lehetetlen holmikba öltözik.

Áldás vagy átok a tesztoszteron?

A férfi hormonok, különösen a tesztoszteron agresszív hormonok: a férfiakat vadászatra és a préda elejtésére ösztönzik. A tesztoszteron na k köszönhető nagymértékben az emberiség fennmaradása, mivel ez hajtotta a férfiakat, hogy élelmet szerezzenek és elűzzék a támadókat. Ugyanettől a hormontól indul növekedésnek a férfiak szakálla vagy kopaszodnak meg, mélyül a hangjuk és javul a térbeli képességük. Felmérések szerint a basszbaritonoknál egy hét alatt több ejakuláció fordul elő, mint a tenoristáknál, és a tesztoszteron-kúrában részesülők könnyebben igazodnak el az utcajegyzékben vagy olvasnak térképet. Érdekes módon a balkezességet és az. asztmát is kapcsolatba hozták a tesztoszteronnal, és ismert tény az is, hogy az erős dohányos vagy iszákos férfiak vérében alacsony a tesztoszteronszint.

A tesztoszteron árnyoldala, hogy agressziót és antiszociális viselkedési problémákat idézhet elő azoknál a férfiaknál, akik nem tudják a bennük felgyülemlett feszültséget levezetni. A 12-17 év közötti fiúknál a tesztoszteron hatására alakul ki a legmagasabb bűnözési arány. Ha egy tunya férfinak tesztoszteront adunk megvadul, határozottabb és magabiztosabb lesz. Ha ugyanezt az adagot nő kapja, nála is emelkedik az agresszivitás szintje, még ha nem is olyan mértékben, mint a férfinál. A férfi agyának beidegzése folytán reagál a tesztoszteronra, a női agy nem. Az okot illetően a tudósok még bizonytalanok, de nyilvánvalóan a térbeli képességgel van összefüggésben.

Ha nő vagy, óvakodj attól a balkezes, kopasz, szakállas, bariton hangú könyvelőtől,

aki egyszerre képes térképet olvasni és tüsszenteni is.

Az ötven-hatvan felé közeledő férfiak tesztoszteronszintje csökken, miáltal kevésbé agresszívvé és háziasabbá válnak. A nőknél pont a fordítottja következik be: a klimax után csökken az ösztrogénszint, és a tesztoszteron-ösztrogén arány a tesztoszteron javára tolódik el. A negyvenöt-ötven körüli nők ennek következtében hirtelen magabiztosabbá, határozottabbá válnak. A jelenség hátránya, hogy egyben megnő annak az esélye is, hogy arcszőrzetük kiütközik, s emelkedik a stressz és az agyvérzés lehetősége is.

A repülő tányérok esete

Barbara Pease, szerzőpárosunk egyik tagja nem tudta, hogy az új fogamzás-gátló tablettája sok tesztoszteront tartalmaz. Férje, Allan hamar elsajátította azt a hasznos képességet, hogyan bukjon le időben a repülő tányérok és egyéb, alacsonyan húzó tárgyak elől Barbara menstruáció előtti idegrohamai alkalmával, sőt újból visszanyerte gyermekkori rövid távfutó képességét is. Bámulatos viszont, hogy többé nem okozott köztük vitát Barbara be-parkolási képessége, pontosabban annak hiánya. A tabletta hatására úgy parkolt be, mint egy kisangyal.

A vérvizsgálatnál azonban hamarosan fény derült a turpisságra, azaz a tesztoszteronszint emelkedésére, és Barbara tesztoszteron nélküli tablettát kezdett szedni. Egy hónapon belül hangulatváltozásai úgyszólván megszűntek, viszont Allan egyre inkább úgy érezte, hogy egy apácának készülő könyvmolyra cserélte a feleségét. Az újabb tablettaváltást követően Barbara tesztoszteronszintje a boldog középértékre emelkedett, ami nemcsak házasságuknak, de a konyhaedények épségének is jót tett.

Miért agresszívak a férfiak?

A tesztoszteron a siker, teljesítmény és versenyszellem hormonja, és rossz kezekben (vagy herékben) potenciálisan veszélyessé teheti a férfiakat és a hím állatokat. A legtöbb szülő tudja, mily olthatatlan vággyal bámulják kamasz fiaik az erőszakos filmeket és milyen pontosan emlékeznek vissza azok agresszív jeleneteire. A lányokat általában nem vonzzák az ilyen filmek. A Sydney-i Egyetemen végzett vizsgálat szerint az iskolaudvaron kialakuló, agresszív kitöréssel fenyegető konfliktusokban a fiúk 74%-a verbális vagy fizikai támadással oldja meg a helyzetet, míg a lányok 78%-a meghátrál vagy tárgyalással igyekszik megoldást találni. A közlekedési dugóban a dudálgatók 92%-a férfi, a betörések 96%-át és a gyilkosságok 88%-át is férfiak követik el. A nemi eltévelyedettek csaknem kizárólag férfiak, és a deviáns viselkedésű nőknél végzett vizsgálatok magas férfihormon-szintet mutattak ki.

A férfiak agresszivitásával magyarázható elsősorban, hogy fajunkban a férfiak uralkodó szerepet töltenek be. A fiúknak nem tanítunk agresszivitást, arra próbáljuk szoktatni őket, hogy kerüljék az erőszakos viselkedést. Az agresszió férfitulajdonság, amit nem varrhatunk a társadalmi szoktatás nyakába.

Sportolóknál végzett vizsgálatok kiderítették, hogy a verseny végén sokkal magasabb a tesztoszteronszintjük, mint előtte, ami egyértelműen arra mutat, hogy a versenyzés növeli az agresszivitás mértékét. A mérkőzés kezdete előtt az új-zélandi csapatok gyakran adják elő a maori harci táncot, a hakát. Ennek két célja van: félelmet ébreszt az ellenfélben, s ugyanakkor növeli a csapat tesztoszteronszintjét. Világszerte így működik a szurkolókórus: a játékosok és szurkolók tesztoszteronszintjét emeli. Felmérések szerint több az erőszakos cselekmény olyan mérkőzéseken, ahol szurkolókórus van.

Miért adnak bele mindent a férfiak?

A Georgiái Állami Egyetem professzora James Dabbs nyálmintát vett olyan férfiaktól, akik között vállalatvezető, politikus, sportoló, pap és bűnöző is volt. Az egyes szakterületeken kiemelkedő teljesítményt nyújtók tesztoszteronszintje magasabb volt a gyengébben teljesítőkénél, míg a legalacsonyabb szint a papoknál volt megfigyelhető, azaz a kevésbé domináns személyiségeknél és a szexuális téren is passzívabbaknál. A kutató azt is megállapította, hogy a legkiugróbb teljesítményt nyújtó nők, mint például az ügyvédek vagy az értékesítésben dolgozók esetében a tesztoszteronszint magasabb, a női átlagnál. Arról is beszámolt, hogy a tesztoszteron nemcsak nagyobb teljesítményre sarkall, de a teljesítmény hatására emelkedik a szintje.

A kutatók megfigyelték, hogy az állatvilágban a csapat vezérei rendszerint olyan hím állatok, amelyeknek magas a tesztoszteronszintje. Egyes ragadozókban, például a foltos hiénában olyan magas a tesztoszteronszint, hogy foggal születnek, és annyira agresszívak, hogy a kölykök gyakran felfalják egymást.

Az állatvilágban azok az élőlények töltik be a domináns szerepet,

amelyeknek magas a tesztoszteronszintjük.

A falkavezér szerepét betöltő kutyák, macskák, lovak, kecskék és majmok általában a legmagasabb férfihormonszinttel rendelkeznek. Az emberiség története folyamán – a magas tesztoszteronszint következtében – férfiak töltötték be az uralkodó szerepeket, és bizonyára nem járunk messze az igazságtól, ha azt mondjuk, hogy az olyan kiemelkedő női vezetők, mint pl. Margaret Thatcher, Jean d’Arc vagy Colda Meir hat-nyolc hetes magzati korukban nagy valószínűséggel nagyobb adag férfihormont kaptak.

Az el nem égetett tesztoszteron változatlanul maradó szintje komoly hátránnyal jár. Nyugtalanítóan példázza ezt, a Minnessotai Többfázisú Személyiség Felmérő Teszt, amelynek során harminc éven át 118 jogászhallgató életét követték nyomon és ellenőrizték. Azok, akiknél az agresszivitás és rosszindulatúság szintje a legmagasabb volt, négyszer nagyobb valószínűséggel haltak meg az adott időszakon belül.

A tesztoszteron és a térbeli képesség

Az eddigiek alapján nyilvánvalónak látszik az a következtetés, hogy mivel a térbeli képesség az egyik legerősebb férfitulajdonság, bizonyára összefüggésben áll a tesztoszteronnal. A 3. fejezetben láthattuk, hogy genetikailag a tesztoszteron felelős a férfi magzat (XY) agyának kialakításáért, és a vadászathoz, a préda üldözéséhez szükséges térbeli képességek „szoftverét” installálja. Következésképpen minél több tesztoszteront termel a szervezet, annál férfi-orientáltabb lesz az agy viselkedése. A férfi hormonnal kezelt hím patkányok gyorsabban kitaláltak az útvesztőből, mint az átlagos hím társaik. A nőstény patkányok navigációs képességét is javította a férfihormon, de nem olyan mértékben, mint a hímekét. Mindkét nemnél nőtt viszont az agresszivitás szintje.

Az Agybeidegzési Tesztben a magas tesztoszteronszinttel rendelkező férfiak pontszáma – 5U és +50 közé esik; általában nehezen boldogulnak a térképolvasással, tájékozódással, videojátékokkal vagy a célba dobással. Gyorsan nő a szakálluk, szeretik az olyan „vadászsportokat”, mint a futball, biliárd és motorversenyzés, és jól tudnak beparkolni. A tesztoszteron erősíti a céltudatosságot és enyhíti a fáradtságot. Tanulmányok igazolják, hogy a tesztoszteronnal kezelt önkéntes kísérleti személyek kitartóbbnak bizonyultak az olyan fizikai erőkifejtésnél, mint a séta vagy a hosszú távú futás, és hosszabb ideig tudtak koncentrálni is. Nem meglepő, hogy ezek a tulajdonságok a leszbikusoknál is megfigyelhetők. Az amerikai Öregedés-kutató Intézettől Susan Resnick olyan adatokról számolt be, miszerint a méhen belül abnormális mennyiségű férfihormont kapott lányok térbeli képessége messze meghaladja lánytestvéreikét, akik nem jutottak férfihormonhoz.

Miért utál a nő két kocsi közé beparkolni?

A tesztoszteron javítja a térbeli képességet, a női hormon, az ösztrogén viszont elnyomja azt. A nőknek jóval kevesebb tesztoszteron van a vérükben, mint a férfiaknak, következésképpen minél nőiesebb egy agy, annál rosszabb a térbeli képessége. A nagyon nőies nők ezért parkolnak rosszul, és ezért nem igazodnak el a térképen. Van egy ritka panaszegyüttes, a Turner-szindróma, ahol a genetikai nőnél (XX) hiányzik az egyik Y-kromoszóma; az ilyen lánygyermeket XO-nak nevezik. Viselkedésükben az ilyen lányok szupernőiesek, és kevés vagy semmilyen tájékozódási vagy térbeli képességük sincs. XO-os nőre soha ne bízd a kocsidat.

A kínai férfiaknak a fehér férfiaknál jelentősen alacsonyabb a tesztoszteronszintjük, amit az arcszőrzet hiánya és a kopaszság ritka előfordulása is igazol. A kínai közösségekből a fehér és fekete közösségekhez képest ritkábban érkezik jelentés erőszakos vagy agresszív bűncselekményekről. A kínai férfiak ritkábban követnek el nemi erőszakot, ami vélhetően alacsonyabb tesztoszteronszintjüknek tulajdonítható. Viszont ez magyarázza azt is, hogy általában miért boldogulnak nehezebben a parkolással.

Matematika és a hormonok

A fiúk jobb agyféltekéjük frontális lebenyének segítségével oldják meg a matematikai problémákat. A térbeliség központja a lányoknál az agy mindkét féltekéjében megtalálható, és vizsgálatok azt is kimutatták, hogy sok nő a bal agyfélteke frontális (verbális) oldalával igyekszik a matematikai problémákra is megoldást találni. Hihetőnek tűnik, hogy sok nő ezért számol hangosan. Elképzelhetően ezzel magyarázható az is, hogy a lányok miért jobbak az egyszerű számolási folyamatokban, és miért érnek el a fiúknál jobb eredményt a számtan- és matematika vizsgákon.

A lányoknál hamarabb megkezdődik az agy fejlődése, mint a fiúknál, s részben ez magyarázza, miért büszkélkedhetnek a fiúknál hamarabb jobb képességekkel. A kamaszkor után azonban a fiúk gyorsan behozzák lemaradásukat, és a térbeli képességeikre ható tesztoszteron szintjének emelkedése következtében kimagasló eredményt érnek el a matematikai gondolkodással összefüggő tárgyakban. A bostoni John Hopkins Egyetemen 11 és 13 év közötti tehetséges gyermekek matematikai képességeit vizsgálták. Arra jöttek rá, hogy minél nehezebb feladatokat adtak, a fiúk megoldásai annál jobbak lettek. Egyszerűbb szinten a tehetséges fiúk 2:1 arányban voltak jobbak a tehetséges lányoknál, közepes szinten az arány 4:1-hez volt, végül a legnagyobb nehézségi fokon az arány 13:1-re változott.

Dr. Doreen Kimura, a tekintélyes kanadai agykutató 1998-ban arra a következtetésre jutott, hogyha egy férfi tesztoszteronszintje megduplázódik vagy megháromszorozódik, ez nem szükségszerűen duplázza meg vagy háromszorozza meg a matematikai képességét. Ebből is láthatjuk, hogy a tesztoszteron hatékonyságának optimális szintje valahol az alacsonytól a közepesig terjed. Más szóval: King Kong nem feltétlen jobb matematikus, mint egy ritkás szakálldíszű férfi. A tesztoszteron érdekes módon jelentősebben növeli a nők matematikai képességét, mint a férfiakét. Egy bajszos nő valószínűleg jobb mérnök, mint egy Barbie-baba kinézetű. Megfigyelték, hogy a férfiak például ősszel a legjobbak a térképolvasásban, mert ilyenkor a legmagasabb a tesztoszteronszintjük.

Az oktatási rendszer a matematika vizsgákon előnyben részesíti a fiúkat és elnyomja a lányokat, mivel a vizsgálatokból az derül ki, hogy a menstruáció előtti időszakban a PMS-ben szenvedő lányok tesztoszteronszintje jóval alacsonyabb. Egy másik tanulmányból az is kiderül, hogy a menstruáció előtti időszakban a PMS miatt a lányok 14%-kal rosszabb eredményt értek el a matematika vizsgákon, ellentétben az ebben nem érintett lányokkal. Igazságosabb vizsgáztatási rendszert kellene hát bevezetni, amelynek lényege az volna, hogy a lányok számára biológiailag alkalmasabb időszakra tegyék vizsgákat, a fiúk bármikor vizsgázhatnak.

A modern férfi vadászösztöne

A férfi a sporttal váltotta fel a vadászatot. A legtöbb sportág az 1800-as években alakult ki, ezt megelőzően a világ népességének túlnyomó többsége még mindig csupán élelemszerzési céllal vagy passzióból vadászott. Az 1700-as évek végén bekövetkezett ipari forradalom és fejlett mezőgazdasági termelés következtében többé már nem kellett becserkészni és elejteni az élelmet. A férfiak több ezer éven át beprogramozott ösztöneiknek engedve vadásztak, ám mivel ez hirtelen feleslegessé vált, nem volt többé hova járniuk.

Megszületett hát a sport. A modern sportok több, mint 90%-át 1800 és 1900 között ötölték ki, számuk alig bővült néhánnyal a XX. század során. A legtöbb sport lényege a futás, üldözés és célba dobás, ami kitűnő lehetőséget nyújt a magas tesztoszteronszinttel rendelkező egyéneknek, hogy elégessék fölös hormonjaikat. Kutatások szerint a fizikailag aktív fiúknál sokkal kisebb a bűnözési vagy agresszív hajlam, és a priusszal rendelkező fiatalemberek általában ritkán sportolnak. Úgy is mondhatjuk, hogy ha nem a játékarénában égetjük el a hormonokat, rossz hatásuk társadalomellenes módon ütközik ki. Szinte kizárólag csak férfiak követik el a vad előzéseket. A férfiak egymással versengenek az utakon, a nők csak véletlenül rossz időben és rossz helyen vannak.

Mielőtt belépnél valamelyik sportklubba, alaposan tekintsd át, mi is a klub célja és értékrendje, milyen szerepmodelleket és vezetőket követ. Ha csupán a „játék kedvéért” sportolnak, azaz a játék mindennél fontosabb, akkor ezek a tagok kizárólag a saját biológiai ösztönéletük rabjai, okosabb lesz tehát inkább egy horgászklubhoz csatlakozni. Sok olyan klub van, mint például a jóga és harcművészetek klubjai, amelyek az egészséges életmód alapelveit tanítják, köztük az ellazulást, józan életértékeket és egészséges életvitelt. Kerüld az olyan klubokat, ahol a tagok pénzügyi nyereségét hangsúlyozzák.

Miért pocakosodik a férfi és a nőnek

miért a feneke terebélyesedik?

A felesleges zsírszövet a test létfontosságú szerveitől legtávolabb eső részén rakódik le, hogy ne akadályozza azok hatékony működésüket. Általában alig található zsírszövet az agy, a szív és a nemi szervek körül. A nők más fontos szervvel is rendelkeznek: ez a petefészek. Következésképpen a szülő korban levő nőknél a hason általában nem halmozódik fel zsírszövet. A férfiak hasán azonban igen, mivel nincsen petefészkük, ezért alakulhat ki a pocak. Zsírszövet a hátukon is lerakódik, talán ezért lehet ritkán látni elhájasodott lábú férfiakat. A nőknél a felesleges zsír a combokon, popsin és a felső kar alatt rakódik le, és innen merítenek energiát a szoptatáshoz. Ha a férfiaknak petefészkük volna, nekik is lapos hasuk és széles csípőjük lenne. Méheltávolítás után a zsírszövet megvastagszik a hason.

NYOLCADIK FEJEZET

A fiúk már csak fiúk maradnak... vagy mégsem?

Mitől lesz nő a nő, és férfi a férfi? Magunk döntjük el, hogy melegek legyünk? Miért tetszenek egy leszbikusnak a nők? Hogyan sikerül a transz-szexuálisoknak mindkét nembeli táborban egyformán megvetniük a lábukat? Azért válunk-e azzá, akik vagyunk, mert agresszív volt az anyánk, vagy érzelmileg hideg és távolságtartó apánk több műszakban dolgozott, vagy a harmadikban beleszerettünk osztályfőnöknőnkbe? Vagy azért lettünk azok, akik, mert másodszülöttek vagyunk, szegénységben nőttünk fel, árvaságra jutottunk, csonka családban nevelkedtünk, Skorpió aszcendensű Oroszlánok vagyunk, netán egy macskából reinkarnálódtunk?

Ebben a fejezetben arra próbálunk választ találni, mi történik akkor, amikor a magzat túl sok vagy túl kevés férfihormont kap.

Melegek, leszbikusok és transzszexuálisok

A kutatási eredmények azt mutatják, hogy az emberi magzat testének és agyának alapsémája szerkezetében női jellegű. A férfiaknak ezért vannak olyan, egyébként felesleges női jellegzetességeik, mint a mellbimbó. Ráadásul tejmirigyeik is vannak, amelyek nem funkcionálnak, bár tejelválasztási potenciáljuk megmaradt. Több ezer esetet jegyeztek fel férfi hadifoglyok között, akiknél megindult a tejelválasztás, mivel az éhezés következtében megbetegedő máj nem bontotta le a szoptatáshoz elengedhetetlen hormonokat.

Mint már tudjuk, a fogantatás utáni hatodik-nyolcadik hét körül a fiú magzat (XY) nagy mennyiségű férfihormont kap, amit androgénnek nevezünk. Ez a hormon először az ivarszerveket alakítja ki, míg a második adagja a női agyszerkezetet férfi konfigurációra alakítja át. Ha a fiú magzat nem kap a megfelelő időpontban elég férfihormont, két dolog történhet. Olyan agyszerkezettel születhet, amely inkább női, mint férfi, vagyis olyan fiú válik belőle, aki kamaszkorban nagy bizonyossággal meleggé válik. A genetikai fiú teljes mértékben női aggyal, ugyanakkor férfi ivarszervekkel is születhet. Az ilyen csecsemőből transzszexuális felnőtt válik. Biológiailag ugyan az egyik nem tagja, de tudja, hogy a másikhoz tartozik. Egy genetikai fiú ugyanakkor születhet egyszerre férfi és női nemi szervekkel. Anne Moir genetikus úttörő jellegű könyvében, az Agyszexben több olyan esetet is dokumentál, amikor genetikai fiúk lányos külsővel születtek, lányként nevelték őket, majd kamasz-korban hirtelen felfedezték, hogy péniszük és heregolyóik vannak.

Hasonló genetikai furcsaságot fedeztek fel a Dominikai Köztársaságban, és amikor ezeknek a „kislányoknak” a szüleivel elbeszélgettek, kiderült, hogy a szülők kislányként nevelték őket és olyan sztereotip jelleget hangsúlyoztak náluk, mint a lányos öltözködés vagy a babázás. A szülők később döbbenten fedezték fel, hogy kamaszkorban kifejlett fiaik lettek, hiszen ekkor a férfihormonok vették át az uralmat és „lányaik” hirtelen péniszt növesztettek és visszanyerték fiús külsejüket, valamint fiús viselkedésmódot vettek fel. A változás mindenféle társadalmi szoktatás és nőies viselkedésre való társadalmi ösztönzés ellenére is bekövetkezett.

Az a tény, hogy e „lányok” többsége hátralevő életét sikeresen élte le férfiként, azt a véleményt támasztja alá, miszerint társadalmi közegünknek és neveltetésünknek csak korlátozott hatása van felnőttkori életünkre. Viselkedésmódunkat nyilvánvalóan a biológiai felépítésünk határozza meg.

A homoszexualitás története

Az ókori görögök között a homoszexualitást nemcsak elnézték, de nagy becsben tartották. A karcsú, fiús, fiatalos alak volt a szépségideái, ezt örökítették meg festményeiken és szobraikban. Verseltek a szerelemről, amit idősebb híres férfiak tápláltak a fiatal fiúk iránt. A görögök hitték, hogy a férfi homoszexualitás nemesebb, magasabb célt szolgál, és arra inspirálja a fiatalokat, hogy a közösség érdemes tagjaivá váljanak. Úgy találták, hogy a fiatal meleg férfiakból válnak legbátrabb, legsikeresebb harcosaik, mivel „egymás iránti szerelemben, egymás oldalán harcolnak”.

Az ókori Rómában Julius Ceasart

„minden nő férfijának és minden férfi nőjének” tartották.

Amikor a kereszténység elvetette az egyazon nemhez tartozók közti kapcsolatot, és Isten állítólag elpusztította Szodoma városát, a homoszexualitást betiltották, a színfalak mögé száműzték, ahonnan egészen mostanáig nem is került a nyilvánosság elé.

A viktoriánus korban a homoszexualitást nem létezőnek nyilvánították, és ha mégis előfordult, úgy az ördög tevékenységének tulajdonították és súlyosan büntették. A XXI. század küszöbén az idősebb generáció jobbára még mindig úgy tudja, hogy a homoszexualitás új jelenség és „természet ellen való”. A valóság azonban az, hogy azóta létezik, amióta a fiú magzatoknak nem jut elég férfihormon. Az emberszabású majmok között a homoszexualitás a csapat tagjai közti kapcsolat elmélyítésére, illetve a vezér iránti alávetettség kifejezésére szolgál, és hasonló a helyzet a szarvasmarhák, kakasok és kutyák között is. A leszbikusok Kr.e. 612-ben Lesbos görög szigetről kapták a nevüket. A nők egymással való kapcsolatát soha nem kezelték olyan megvetéssel, mint a férfi homoszexualitást, talán mert meghittségként és nem „perverzióként” értelmezték.

Genetika vagy szabad akarat?

Amikor a Testbeszéd szerzője, Allan Pease és Anne Moir genetikus 1991-ben az Agyszex és Beszédnyelv című könyveikről nyilatkoztak a brit televízióban, Moir a nyilvánosság elé tárta kutatási eredményeit, amelyek azt támasztották alá, amit a tudósok már évek óta tudtak: a homoszexualitás gyökerei genetikaiak, azaz nem a saját akaratunkból válunk homoszexuálissá.

Nemcsak a homoszexualitás született jórészt velünk, de a viselkedésünkre sincs akkora hatással a környezet, amelyben nevelkedünk, mint azt korábban feltételezték. A tudósok felfedezték azt is, hogy a szülők gyakorlatilag képtelenek elnyomni kamasz vagy felnőtt gyermekeik homoszexuális vágyait. Mivel a „fő bűnös” a férfi hormon agyra gyakorolt hatása vagy annak hiánya, a legtöbb a homoszexuális a férfiak közül kerül ki.

Nincs megalapozott bizonyíték arra,

hogy a nevelés hatással volna a gyermek későbbi homoszexualitására.

Egy leszbikushoz képest (női test férfiasított aggyal) 8-10 a meleg férfiak aránya. Ha ezeket a kutatási eredményeket a meleg férfi és női mozgalom is elfogadná, és ha mindezt az oktatási rendszerbe is beépítenék, úgy a homo szexuális és transzszexuális emberek élete is jóval könnyebbé válna. Az emberek általában toleránsabbak a velük született mássággal rendelkezőkkel szemben, jobban elfogadják őket, mint azokat, akik véleményük szerint életük során elfogadhatatlan döntést hoztak. Példaként elég megemlíteni a Thalidomide-csecsemőket, Parkinson-kórosokat, az autistákat vagy a paralíziseseket. A közvélemény elnézőbb velük, mert általában az adott panaszegyüttesekkel születnek, ellentétben a homoszexuálisakkal, akik feltételezések szerint maguk választják meg életmódjukat.

Elítélhetünk-e valakit azért, mert balkezesként vagy olvasászavarral születik? Vagy azért, mert kék a szeme és vörös a haja? Vagy mert női agya van férfi testben? A legtöbb homoszexuális tévesen úgy hiszi, hogy homoszexualitása szabad akarat kérdése, és a kisebbségi csoportokhoz hasonlóan gyakran nyilvános fórumokon büszkélkednek „döntésükkel”, amely nekik csak szívfájdalmat és megaláztatást hoz, a közvéleményből pedig negatív megnyilvánulásokat vált ki.

John diszlexiás, agnosztikus, inszomniás volt. Egész éjjel

ébren töprengett azon, hogy valóban létezik-e olyan állat, hogy kutya.

A statisztikák sajnálatos módon azt tanúsítják, hogy a kamaszkori öngyilkosságok több, mint 30%-át homoszexuális fiúk és leszbikus lányok követik el, és minden harmadik transzszexuális is öngyilkos lesz. Úgy tűnik, képtelenek feldolgozni azt a tényt, hogy egy életre „rossz testbe” záródtak. A homoszexuális tinédzserek nevelésével kapcsolatos kutatások arra az eredményre vezettek, hogy többségük olyan családban vagy közösségben nőtt fel, ahol a homoszexuálisok iránti gyűlölet dívott vagy olyan vallási nevelést kapott, melynek során imádsággal vagy terápiával próbálták megmenteni az „áldozatot”.

Miért az apát okolják?

Amikor egy fiú homoszexuálissá válik, gyakran az apját okolják. A családtagok azt állítják, hogy gyermekkorában az apa üldözte vagy kritizálta a fiát, amiért nem vett részt vagy nem ért el jó teljesítményt a férfias foglalatosságokban, sportokban. E szerint az elmélet szerint a fiú lázadt apja ellen, és hogy ellenére tegyen, homoszexuálissá vált, de e nézet alátámasztását nem szolgálja tudományos bizonyíték. A valószínű magyarázat az, hogy a fiút jobban érdekelték a női foglalatosságok vagy időtöltések, mint a futball, motorverseny, autók vagy bokszmeccsek. A fia férfivá serdülésével kapcsolatban nagy elvárásokat dédelgető apa számára ez bizonyára állandó csalódottság forrása lehetett. Más szóval a fiú nőies hajlamai valószínűleg jobban hozzájárultak az apa kritikus vagy agresszív hozzáállásához, mint fordítva.

Meleg karnevál Sydneyben

A világ legnagyobb nyilvános homoszexuális összejövetele a sydneyi Meleg és Leszbikus Karnevál, amely közel egymillió embert vonz a homoszexualitás ünnepére. Világszerte milliók nézik a karnevált a tévében, és a meleg és leszbikus közösséget büszkévé teszi az, amit érzésük szerint az esemény révén elérnek. A valóság azonban az, hogy a karnevált végignéző heteroszexuális milliókból sokan egyszerűen csak a szájukat tátják vagy nevetnek azon, amit ők torzszülött-shownak tartanak. A felmérések szerint a tévénézők többsége jól szórakozik a résztvevőkön, és a karnevál alátámasztja számos heteroszexuális gyanúját, miszerint a homoszexuálisok tényleg olyan fura deviánsok, akiknek mindig is tekintették őket. Ha a színes, díszes gördülő kocsikon felvonuló leszbikusok és homokosok tetőtől talpig elfednék testüket, mint a muzulmánok, a karnevál iránti érdeklődés jelentősen megcsappanna.

Ha saját közösségük dicsőítésére a heteroszexuálisok is rendeznének hasonló felvonulást Sydney utcáin, és mindezt alsóneműben vagy anélkül tennék, nemcsak a kutya sem menne el, hogy megnézze őket, de még le is tartoztatnák őket közszemérem elleni sértésért.

A vörös haj és a szeplő ugyanolyan arányban fordul elő,

mint a homoszexualitás.

Ha a közvélemény megértené, hogy a tudományos eredmények azt bizonyítják, hogy a legtöbb (ha nem az összes) homoszexuális születésénél fogva az, aki, akkor ugyanolyan érdeklődés kísérne egy meleg rallit, mint a vörös hajú és szeplős emberek fesztiválját, hiszen ez a genetikai kombináció ugyanolyan arányban fordul elő, mint a homoszexualitás. A közvélemény is jobban elfogadná a homoszexualitást, a melegeknek és leszbikusoknak kevesebb önbecsülési konfliktusuk lenne, több tisztelettel, jóval kevesebb elutasítással és gúnnyal találkoznának. A mindkét táborra kölcsönösen jellemző tudatlanság csak szenvedést okoz.

Változtathatunk-e a „választáson”?

A melegek és leszbikusok épp úgy nem döntenek a szexuális beállítottságukról, mint a heteroszexuálisok. Tudósok és az emberi szexualitás szakértőinek többsége egyetért abban, hogy a homoszexualitás megváltoztathatatlan hajlam. A kutatók azon a véleményen vannak, hogy a homoszexuális hajlam jórészt a magzati élet során alakul ki, és a homoszexuális viselkedés-formák ötéves kor körül válnak határozottá, és hogy mindezt nem tudjuk befolyásolni. Évszázadokon át különféle eljárásokkal próbálták elnyomni a homoszexuális hajlandóságot a „szenvedőkben”, mint például a mell leoperálásával, kasztrálással, gyógyszerezéssel, a méh eltávolításával, a frontális lebeny műtétével, pszichoterápiával, elektrosokkal, közös imádsággal, spirituális tanácsadással és ördögűzéssel. Egyik sem vált be. A legnagyobb eredmény, amit elértek, az volt, hogy néhány biszexuális nemi életét az ellenkező nem tagjaira korlátozta, és hogy számos a bűntudattól vagy a félelemtől vezérelt homoszexuális cölibátusba vagy öngyilkosságba menekült.

Tudósok bebizonyították, hogy a homoszexualitás megváltoztathatatlan hajlam,

és nem választás kérdése.

90%-nál nagyobb az esély, hogy Te, kedves Olvasó heteroszexuális vagy. Gondolj csak bele, milyen nehéz lenne szexuális vonzalmat érezned egy veled azonos nemű személy iránt, és akkor talán érteni kezded, hogy tulajdonképpen lehetetlen szándékosan olyan érzéseket ébreszteni, amelyek eleve nem adottak. Ha – mint sokak állítják – a homoszexualitás választás kérdése lenne, vajon miért döntene úgy bármely intelligens ember, hogy olyan életet választ, amelyben a társadalom ellenségessége, előítélete és diszkriminációja vár rá? Hajlamunkat a hormonok határozzák meg, nem a saját választásunk.

Az egypetéjű homoszexuális ikrek esete

Széles körű kutatást végeztek olyan egypetéjű ikrek között, akiket születésük után elválasztottak, és más-más családban és környezetben neveltek fel. Számtalan vizsgálatot végeztek, hogy megbízhatóan igazolni tudják, vajon bizonyos emberi jellegzetességek genetikai eredetűek-e, vagy pedig a társadalmi szoktatás eredményei. Az eredmények arra utalnak, hogy számos emberi tulajdonság genetikailag örökölt, így például a neurózis, depresszió, az introvertáltság-extrovertáltság szintje, dominancia, sportkészség vagy az első szexuális kapcsolat időpontja. Ha abból kiindulva, hogy a férfi népesség 5%-a meleg, megvizsgálunk 100 olyan egypetéjű ikerfiút, akiket születésükkor elválasztottak ikertestvérüktől, azt várhatnánk, hogy köztük is kb. 5% lenne homoszexuális, annak az elvnek az alapján, hogy a homoszexualitás választás kérdése. A kérdést tanulmányozó kutatócsoportok azonos eredményre jutottak. Dr. Richard Pillard, amerikai kutató a Bostoni Egyetemről és Michael Bailey a North Western Egyetem pszichológusa, akik az együtt felnevelt fiútestvérek szexuális hajlandóságát vizsgálták, a következő megállapítást hozták nyilvánosságra.

Testvérek esetében a homoszexualitás esélye:

•       kétpetéjű ikreknél 22%,

•       nem ikreknél vagy adoptált fiútestvéreknél 10%,

•       azonos génállományú egypetéjű ikreknél 52%.

A születésükkor elválasztott egypetéjű homoszexuális ikreknél végzett kutatás arra a következtetésre jutott, hogy az egymástól távol nevelkedett ikertestvérek több mint 50%-a meleg lett. A kutatók általában egyetértettek abban, hogy valamennyi megkérdezett közül valószínűleg 10-20% csak állította, hogy heteroszexuális, jóllehet minden bizonnyal homoszexuális volt, de ezt titkolta, vagy olyan biszexuális, aki heteroszexuálisnak tüntette fel magát. Az azonos génállományú meleg ikrek valódi százalékaránya ezek szerint 60-70% között mozog, azaz három ikerpárból kettő homoszexuális, ami meggyőzően bizonyítja, hogy a homoszexualitás a magzati élet során alakul ki, mint ahogy azt is, hogy a nevelésnek csekély vagy semmilyen befolyása sincs a szexuális hajlamra.

A génjeinkben van

Ha abból az elméletből indulunk ki, miszerint a homoszexualitás a magzati élet során alakul ki, okkal gondolhatnánk, hogy az egypetéjű meleg ikrek ikerpárja is homoszexuális lesz. Mi okolhatja mégis azt, hogy a meleg ikerfiúk másik 30-40%-a kivétel ez alól? A magyarázat a gének egy bizonyos tulajdonságában, az ún. „behatolási” képességben rejlik. Ez mutatja, hogy az egyes gének mennyire képesek hatékonnyá, domináns génné válni. Például a Huntington-kórt okozó gén variáció 100%-os behatolási képességű, míg egy típusos cukorbajért felelős gén csak 30%-os penetrációjú. Más szóval: ha az egypetéjű ikrek közül mindkettőnek Huntington-kórt és cukorbajt okozó génje van, mindketten 100%-os eséllyel kaphatják meg a Huntington-kórt, viszont csak 30%-os esélyük van, hogy cukorbajuk is legyen.

A manapság „homo-génként” emlegetett gén hordozóinak 50-70%-os esélyük van arra, hogy meleggé válnak, és ez az elmélet magyarázza azt is, hogy az egypetéjű ikerfiúknak miért nem mindegyike lesz az. Becslések szerint a férfiak mintegy 10%-a hordozza magában a „homo-gént”, és a gén 50-70%-os penetrációjának köszönhetően körülbelül 5%-uk meleg is lesz. Patkányokon és majmokon végzett kísérletek bizonyították, hogy hajszálra ugyanez játszódik le más fajoknál is. Noha embereken tilos és igencsak etikátlan ilyesfajta nem-változtató kísérleteket végezni, tudunk arról, hogy Oroszországban már sikeresen végrehajtottak efféle kísérleteket, és az eredmény megegyezett a patkány- és majomkísérletek eredményeivel.

A „homo-gén”

Az Egyesült Államok Országos Rákkutató Intézetében Dean Hamer negyven homoszexuális testvérpár DNS-ének összehasonlításával arra a megállapításra jutott, hogy az X-kromoszóma X928-as régiójában harminchármuk genetikai jellemzője azonos volt, az X-kromoszómát pedig a „homogén” hozzávetőleges elhelyezkedése határozta meg. Összehasonlította harminchat leszbikus testvérpár DNS-ét is, de néni talált egyezést. A vizsgálat azt is kimutatta, hogy a homoszexualitás nemcsak elsősorban férfiakat érintő állapot, de szinte bizonyosan genetikai eredetű. Annak valószínűségét, hogy a gén mennyire domináns, jelentős mértékben a fogantatást követő hatodik-nyolcadik hét tájékán a tesztoszteron hormon megjelenése határozza meg. Kevés az esély, hogy egyéb tényezők, köztük a társadalmi szoktatás az élet korai szakaszában, ötéves kor előtt aktivizálják a gént.

Meleg ujjlenyomat

Dr. Doreen Kimura, az úttörő kanadai agykutató 1998-ban arról számolt be, hogy összehasonlító tanulmányt végzett: megszámolta az ujjlenyomat két meghatározott pontja között a barázdákat. Arra a felfedezésre jutott, hogy akinek a bal kezén több az ujjlenyomat barázda, az ügyesebb a „nőies” feladatok teljesítésében.

Arra is rájött, hogy a legtöbb ember jobb kezén több a barázda, mint a bal kezén, viszont a nők és a homoszexuális férfiak bal kezén átlagban több barázda található.

Homoszexuális családok

Az Országos Rákkutató Intézet egy másik, homoszexuális férfiakkal kapcsolatos vizsgálata során arra az eredményre jutottak, hogy a homoszexualitás családon belül öröklődik. Száztizennégy meleg férfi genetikai családtagjainál végzett adatgyűjtés kimutatta, hogy az átlagnál háromszor nagyobb az eshetőség arra, hogy a meleg férfiak fiútestvérei, nagybátyái, unokatestvérei vagy szülei is homoszexuálisok. A meleg férfirokonok többsége anyai ágon található, és csak néhány apai ágon. Ennek pedig csak genetikai oka lehet, és egyértelműen arra utal, hogy az X-kromoszómában valahol lennie kell egy speciális génnek. Ez az egyetlen kromoszóma, ami az anyától származik (neki ugyanis két X-kromoszómája van), és ez még inkább megerősíti a férfi homoszexualitás genetikai átörökíthetőségének valószínűségét.

Hogyan lesz a heteroszexuális

patkányból homoszexuális?

A patkányok két okból is kedvelt kísérleti állatok: először is az emberhez hasonló hormonjaik, génjeik és központi idegrendszerük van, másodszor az agyuk szintén az emberhez hasonlóan nem in utero, azaz a méhen belül alakul ki, hanem csak a születés után. Amikor egy hím patkányt kasztrálnak, nősténynek képzeli magát és szociális, fészekteremtő patkánnyá válik. Amikor tesztoszteron hormont adunk egy újszülött nőstény patkánynak, hímnek hiszi magát, agresszívvé válik, és megpróbálja meghágni a többi nőstényt. Néhány madárfaj tojója, mint például a kanárié nem tud énekelni, de ha fiatal korban tesztoszteront kap, úgy fütyül, mint a hím, aminek az az oka, hogy a tesztoszteron az agy beidegzésére, s ennélfogva a képességeikre is hatással van.

Nem-változtatást csakis akkor végezhetünk, ha ehhez még embrionális állapotban megváltoztatjuk az agyat. Felnőtt patkányokon, madarakon és majmokon végzett hasonló tesztek nem hoztak az előbbi példához hasonló drámai változást, mert az agy még embrionális állapotban „rögzült”. Az emberi magzatnál a „rögzülés” a fogantatás utáni hatodik-nyolcadik hétre tehető. Ez azt jelenti, hogy az idősebb patkányok már nem sokat változnak, mint ahogy az idősebb emberek sem.

Oroszországban tett előadáskörútunk alkalmával az egyik helyi egyetemen megismerkedtünk egy agysebész professzorral, aki elárulta nekünk, hogy egy ideje agy-megváltoztató titkos kísérleteket végeznek embereken, melyek eredményei megegyeznek a patkányoknál tapasztaltakkal: fiúkat lánnyá, lányokat fiúkká változtatnak úgy, hogy a méhen belül férfihormont juttatnak a magzatba. Meleg, leszbikus és transzszexuális embereket kreálnak. Beszámolt arról is, hogy egyes esetekben a magzat nem kapott elég férfihormont vagy a hormont nem a kellő fejlődési szakaszban kapta, melynek eredményeként egy esetben két különböző – férfi és női – nemi szervvel született egy kisfiú. Ez a genetikai „baleset” időről-időre a természetben is előfordul, mint például a Dominikai Köztársaságban, és magyarázattal szolgál arra is, hogyan születhet lánynak látszó csecsemő, hogy azután kamaszkorban hirtelen kiderüljön róla, hogy valójában fiú.

Ez a kutatás is azt tanúsítja, amit a tudósok tudnak ugyan, de nem szívesen beszélnek róla: hogy a magzat nemét még születés előtt egy megfelelő időpontban beadott hormoninjekcióval meghatározhatjuk. Ez azonban érthető módon kétségbevonhatatlan morális, etikai és emberiességi kérdéseket vet fel.

Meleg csecsemők

Ha a terhesség korai szakaszában csökken a tesztoszteronszint, erősen megnő az esélye, hogy a kisfiú nőies vagy meleg hajlammal jön a világra, mivel az agy konfigurációját a női hormonok határozzák meg. Egy az 1970-es években végzett német tanulmány kimutatta, hogy a terhesség korai szakaszában súlyos stresszben szenvedő nők hatszor nagyobb eséllyel hoznak homoszexuális fiút világra, mint a harmonikus körülmények között élők. Az Észak-Dakotai Minőt Állami Egyetemen Lee Ellis professzor arra az eredményre jutott, hogy a stresszes terhesség homoszexuális szülötteket eredményez. Ha a magzat lány, a kislány szupernőies lesz és nagy valószínűséggel pocsék térbeli képességgel rendelkezik. Igen anyáskodó lesz és gyermek központú, de sem tájékozódni, sem parkolni nem tud majd. Az Észak Dakotai Állami Egyetemről Brian Gladue kimutatta azt is, hogy a heteroszexuális férfiaknak jobb térbeli képességeik vannak, mint a melegeknek, s a leszbikus nők térbeli képesség terén felülmúlják a heteroszexuális nőket. Hogy miért? Mert több férfihormon vett részt az agyuk beidegzésében. Akkor hát mi szorítja vissza a tesztoszteront? Stressz, betegség és egyes gyógyszerek.

Stresszes állapotba kerülünk, amikor házunk jelzálogkölcsöne túl magas, az a veszély fenyeget bennünket, hogy elveszítjük az állásunkat, összeveszünk a partnerünkkel vagy szomszédunkkal, közeli barátunk vagy rokonunk hirtelen meghal. Ha ez épp akkor történik, amikor terhességünk korai szakaszában vagyunk, fennáll a veszélye annak, hogy meleg fiút vagy nagyon nőies lányt szülünk.

Ha például súlyos influenzát kapunk a terhesség elején vagy tesztoszteron-csökkentő gyógyszert, a kockázat hasonlóan jelentős lesz. Az ókori Kínában a császárnőt terhessége idején minden kellemetlen látványtól és hírtől kímélték. Nem engedték, hogy sértő szavakat vagy kifejezéseket használjon, megtiltották, hogy negatívan gondolkodjék vagy beteg, depressziós emberekkel érintkezzék. Így próbálták védeni a meg nem született királyi gyermeket. Az ősi óvintézkedések fontosságát és bölcsességét a legfrissebb kutatási eredmények is alátámasztják.

Jó ideje tudunk az alkohol és a nikotin magzatokra gyakorolt káros hatásáról, mint ahogy a helyes étrend és stresszmentes életmód pozitív hatása sem titok. A londoni Chelsea Kórháztól dr. Vivette Glover bebizonyította, hogy a stresszes állapotban szenvedő terhes nők olyan csecsemőket hoznak a világra, akik később képtelenek a stresszhelyzetekkel megbirkózni. A londoni Pszichiátriai Intézettől dr. Glenn Wilson is alaposan tanulmányozta ezt a kérdést, és a következőket szűrte le: „Az egyes gyógyszerekben meglévő bizonyos vegyi anyagok megzavarják a tesztoszteron működését, és ennek eredményeképpen homoszexuális baba születik”.

Terhességünk alatt lehetőleg minél több időt töltsünk stresszmentes helyen,

és kerüljük a beteg vagy negatív gondolkodású emberek társaságát.

Ha tehát gyermeket szeretnénk vállalni, a terhesség idejére nem árt hosszabb szabadságot kivenni, és környezetünkben előzőleg felmérni a nem kívánatos stresszes veszélyforrásokat. Ajánlatos orvoshoz fordulni, és ellenőriztetni, hogy gyógyszereink között nincs-e olyan, amely csökkenti vagy növeli hormonszintünket.

Hogyan válik valaki leszbikussá?

Ha a magzat genetikai Lány (XY) és agya férfihormont kap, az eredmény: női test, férfi beidegzéséi aggyal. Gyermekkorukban az ilyen lányokat „fiúsnak” nevezik: vadabbul játszanak, keményebbek, mint a velük egyidős többi lány. Megeshet, hogy kamaszként több arc- illetve testszőrzetük nő, ügyesebbek a labdajátékokban, a szem-kéz koordinációban és felnőttként „homokos nőnek” tekintik őket. Igen sokan közülük leszbikusok lesznek. Előfordulhat, hogy véletlenül nagy adag férfihormont kaptak, amikor anyjuk terhessége alatt olyan gyógyszert szedett, amelynek magas a férfihormon szintje – ilyenek például a fogamzásgátló tabletták, cukorbaj elleni gyógyszerek és más hasonlók.

Ki a leszbikus?

Az olyan nő, aki férfimunkát végez.

Az 1950-es és 1960-as évek között terhes diabéteszes nők között végzett tanulmány a kamaszkort követően a leszbikus lányok igen magas százalékarányé előfordulását mutatta ki, mivel agyuk a magzat agyfejlődésének kritikus időszakában a diabetikus gyógyszerektől nagyon sok férfihormont kapott.

Egy másik hasonló tanulmány kimutatta, hogy ugyanebben az időszakban azoknál a nőknél, akik női hormont, azaz ösztrogént kaptak abban a hitben, hogy ez jót tesz majd terhességüknek, ötszörösére, tízszeresére nőtt a meleg fiúgyermek születésének esélye. Az agy beidegzése csak a kamaszkorban, a tinédzser testében hirtelen szétáramló hormonoknak köszönhetően kapcsolódik be, és csak ekkor válik nyilvánvalóvá a kamasz valódi szexuális hajlama.

Az amerikai Kinsey Intézet kutatói is ezeket az eredményeket visszhangozzák, amikor kutatásaik során bebizonyosodott, hogy a terhességük alatt férfihormont szedő anyáknak olyan lányuk született, aki kitűnt önállóság, határozottság tekintetében, és szívesen foglalkozott olyan agresszív sportokkal, mint például a kickbox vagy a futball. Gyermekkorukban „fiús” lánynak hívta őket mindenki. A női hormont szedő asszonyok lánya „nőiesebb” lett, fia viszont kortársainál gyöngédebb, lágyabb természetű, aki függött a többiektől és fizikailag sem volt aktívnak mondható.

A transzszexuális agy

A transzszexuálisok gyermekkoruktól fogva úgy érzik, hogy nem a megfelelő nemiségű testbe születtek. A szexuális viselkedésért felelős agy terület a hipotalamusz, amely a nőknél feltűnően kisebb, mint a férfiaknál. Dick Swaab, a Holland Agykutató Intézet kutatója és munkatársai 1995-ben elsőként bizonyították, hogy a férfi transzszexuálisok hipotalamusza női méretű vagy annál is kisebb. Eredményük alátámasztja azokat a kutatásokat, amelyek szerint a nemi identitás a fejlődő agy és a szexhormonok közti kölcsönviszonyból ered. Ez az elmélet dr. C.ünther Dörner német tudós nevéhez fűződik, aki bebizonyította, hogy amikor a női hormonkezelés hatására, a homoszexuális férfiak hipotalamusza pontosan úgy működik, mint a női hipotalamusz. Swaab a következőket írta: „Tanulmányunk az első, amely bebizonyítja, hogy a genetikailag férfi transzszexuálisokban női agyszerkezet található”. Más szóval: női agy szorult férfitestbe.

Kitaláltak egy új műtétet, amivel férfit csinálnak a nőből.

A neve: varrj-péniszt-rám.

A transzszexuális személy pszichiátriai besorolása szerint olyan személy, aki nemi identitászavarban szenved; közülük mintegy 20% nem-változtató műtétnek veti alá magát. A műtét során általában eltávolítják a heréket, hosszában felvágják a hímvesszőt és eltávolítják a belső szövetréteget. A hímvessző külső bőrét nem távolítják el, a húgyvezetéket áthelyezik, majd a hímvessző bőrével kibélelnek egy sebészileg kialakított üreget, amelyből így emberkéz formálta hüvely lesz. Egyes esetekben a hímvessző csúcsából lesz a csikló, amely orgazmusra is képes. Az átlagnépességhez képest sajnálatos módon a transzszexuálisok körében ötször több öngyilkosság fordul elő. Öt közül egy öngyilkosságot kísérel meg.

Biológiai felépítésünk rabjai lennénk?

Tudósok képesek arra, hogy embrionális állapotban patkányok és majmok nemét változtassák meg. Egyes csoportok szerint akaratunk vagy választásunk révén szabályozhatjuk, hogy mit szeretünk és mit nem, és meggyőződéssel állítják, hogy mindannyian egyformán tudunk parkolni vagy térképet olvasni. De a tudósok tisztában vannak vele, hogy ennek semmi köze a valósághoz. Tudósnak sem kell lennünk, hogy belássuk: a nyúl nem tud repülni, a kacsa csapnivaló futó, a nők többsége képtelen eligazodni a térképen, és a férfiakon átmeneti süketség vesz erőt, amikor az újságba mélyednek. Az agyszerkezet különbségeinek megértése a nemek egymás iránti toleranciáját erősíti, és lehetővé teszi, hogy nagyobb befolyással legyünk sorsunkra és biztosan merjük vállalni hajlamainkat, választásainkat.

Az emberi intelligencia eljutott fejlődésének arra a fokára, ahol jobban tudunk uralkodni érzéseinken, mint az állatok, és választásainkat is meg tudjuk fontolni. Más állatok nem gondolkodnak, csak az adott élethelyzetekre reagálnak, vagyis biológiai felépítésük rabjai. Nem egy számunkra ésszel felfoghatatlan választásunk mögött az indíték nálunk is biológiai felépítésünkből következik. És miközben jobban uralkodunk magunkon, mint más állatok, mégsem vagyunk képesek teljes mértékben ellenállni a rendszernek. A legleküzdhetetlenebb akadály sokak számára éppen az, hogy nem fér a fejükbe, hogy mi is csak állatok vagyunk, ha eszesebbek is. E gondolat elutasításával válnak biológiai felépítésük rabjaivá.

Miért vannak úgy oda látszólag

a szexért a melegek és a leszbikusok?

A hipotalamusz a tesztoszteronra reagáló agy szexközpontja. A férfiaké nemcsak nagyobb, mint a nőké, de az átlagos férfinak 10-20-szor több tesztoszteron kering a testében, mint az átlagos nőnek. A férfiak ezért állnak mindig készen a szexre, míg a nők általában nem.

A magas tesztoszteronszint táplálja a homoszexuálisok tüzet.

A legtöbb meleg férfi nemi késztetése nem tér el a heteroszexuális férfiakétól, és a népszerű sztereotípiáknak ellentmond, hogy a homokos férfiaknak csupán elenyésző kisebbségére jellemzők a női viselkedésformák. Ha két férfi nemi késztetését összeadjuk, könnyen megértjük, miért forognak a homoszexuális férfiak gondolatai mindig a szex körül. Egyik partnernek sincs ellenére a szex, hiszen férfihormonok hajtják mindkettőjüket, és az sem szokatlan, hogy egy homoszexuális férfinak élete során több száz vagy több ezer partnere van.

A leszbikusoknak is magasabb a tesztoszteronszintjük, mint a heteroszexuális nőké, így a leszbikus nők nemi élete is mozgalmasabb, mint a heteroszexuálisoké.

Miért nem látszik minden

meleg férfin, hogy homoszexuális?

A homoszexuális viselkedéssel leegyszerűsítve két fő központ áll kapcsolatban: a „párzási” központ és a „viselkedési” központ.

A „párzási” központ a hipotalamuszban található, és kiválasztja, hogy melyik nemhez vonzódjunk. A férfinál férfihormont kell kapnia, hogy a férfi működési rendszer kialakulhasson, és a férfi nőhöz vonzódjék. Ha nem jut elég férfihormon a központnak, akkor ez az agyközpont működését tekintve kisebb-nagyobb mértékben női jellegű marad, és a férfi más férfiakhoz vonzódik majd.

Az agy „viselkedési” központja azonban esetleg nem kap elég férfihormont, amitől a férfinál a férfias viselkedés, beszéd és testbeszéd kialakulhatna. Ha ez így történik, a férfi viselkedése észrevehetően nőies lesz.

Egyelőre rejtély, hogy a „párzási” és „viselkedési” központok hogy kaphatnak eltérő mennyiségű férfihormont, de ebből annyi mindenesetre világossá válik, hogy miért nem meleg minden nőiesen viselkedő férfi, és miért nem heteroszexuális egy férfias férfi.

És a leszbikusok?

Ha a lánymagzat agya véletlenül több férfihormonhoz jut, a hormon férfiasítja a „párzási” központot. Ez azt jelenti, hogy bár nő, mégis más nőkhöz vonzódik majd. Ha viselkedési központja is férfiasodik, akkor férfi viselkedésformákat, beszédstílust és testbeszédet vesz fel, és „fiúsnak” nevezik.

Ha azonban „viselkedésközpontját” nem alakítják át a férfi hormonok, a viselkedése nőies marad, ám továbbra is nőkhöz vonzódik. Ezeket a felismeréseket tudományosan igazolták a patkányokon és majmokon végzett kísérletekkel.

Noha a „fiús” leszbikusok szemmel láthatóan biológiai felépítésüknek köszönhetően azok, akik, sokan még ma is úgy vélik, hogy a nőies leszbikusok is biológiai felépítésük rabjai. Azt állítják, hogy ezek a nők maguk döntöttek úgy, hogy leszbikusok lesznek, hiszen egyáltalán nem látszanak annak! Csak hallgassuk meg, mit mondanak a férfiak, amikor egy nőies vagy „rúzsos” leszbikussal találkoznak: „Bármibe lefogadom, hogy a kedvemért átváltana a fiúkra!”

Ezeknek a nőknek azonban épp annyira nem volt lehetőségük választani, mint a „fiús” leszbikusoknak vagy akár a „férfias” vagy nőiesen elpuhult meleg férfiaknak. Noha eddig még nem végeztek olyan kiterjedt kutatást úgy a női, mint a férfi homoszexualitás terén, a legtöbb tudós mégis egyetért abban, hogy egy leszbikus nő akár „nőies”, akár „fiús”, attól még ugyanúgy vonzódik a saját neméhez.

KILENCEDIK FEJZET

A férfi, a nő és a szex

Stella és Norman egy közös barátjuk buliján ismerkedtek össze. Azonnal kölcsönös vonzalom ébredt bennük, és e vonzalomból tomboló kapcsolat kerekedett. Egymásba habarodtak, és szex terén egyszerűen nem tudlak betelni egymással. Kedvencük a Házi-Szex volt: csinálták mindenütt – a nappaliban, a hálóban, a konyhában, a fürdőszobában, a lépcsőn és a garázsban. Norman nagyszerűnek találta a szexet Stellával. Úgy érezte, Stella az igazi. Stella is szerette a szexet, és úgy gondolta, ez a szerelem. Elhatározták, hogy együtt élnek, amíg világ a világ.

Szerelmi életük két évvel később is vonzó és tomboló volt – Norman vonzódott, Stella tombolt. Stella beérte volna heti kétszeri alkalommal, Norman viszont naponta akart szeretkezni. Végtére is agglegényi szabadságát adta fel ezért a kapcsolatért, s szerinte joggal tekintette tisztes cserének. Minél többet hárfázott a kérdésen, Stellának annál kevesebb kedve volt a szexhez, és hamarosan csak a Hálószobai-Szexre szorítkoztak. Apróságokon vesztek össze, napjaikat már nem édesítették meg csókok és ölelések, és egykettőre már csak negatívumokat látták egymásban. Lassanként más-más időben bújtak ágyba, és igyekeztek kerülni egymást. Maradt az Előszobai-Szex: amikor elmentek egymás mellett az előszobában, odaszóltak egymásnak: „Baszódj meg!” Norman szexuális játékszernek érezte magát: valahányszor felhozta a szexet, Stella visszautasította. Aztán egy magányos este valamelyikük elment egy közös barátjuk bulijára, és megismerkedett valakivel. Azonnal kölcsönös vonzalom ébredt bennük, és e vonzalomból tomboló kapcsolat kerekedett. Egymásba habarodtak, és szex terén egyszerűen nem tudtak betelni egymással...

A szex kezdetei

Az élet 3,5 millió évvel ezelőtt egyetlen sejttel kezdődött. Fennmaradása érdekében két teljesen egyforma sejtre osztódott. Így maradt több millió éven át, és csak akkor változtatott a külsején, amikor szerkezetében mutáció következett be vagy tapasztalatai révén valami újat tanult. Lassan telt múlt az idő.

Végül úgy 800 millió évvel ezelőtt a sejt – ezúttal is bizonyára merő véletlenségből – elképesztő trükköt tanult. Valahogy rájött, hogyan cseréljen géneket más sejtekkel. Így minden túlélési technikát, amit a másik sejt elsajátított, rögtön tovább lehetett adni egy új gyereksejtnek, hogy szüleinél erősebb és ellenállóbb legyen. Nem kellett már több millió évig várni, hogy nagyobb túlélési esélyek reményében valami véletlen folytán mutálodjék a sejt.

Hihetetlenül nagy lépés volt, ami döbbenetes módon felgyorsította az új sejtek növekedését, miáltal nagyobb és különb élőlények születhettek, így például olyan puhatestűek, mint a férgek és medúzák. 600 millió évvel ezelőtt feltűntek a csontvázas és páncélos állatok, majd 300 millió évvel ezelőtt már az első hal próbált levegőt venni, és ennek során kivonszolta magát a szárazföldre. És mindezt egy géncsere indította el.

A szex addigra már vígan tombolt. Amint létrejött egy erősebb génekkel rendelkező sejt, szükségessé vált, hogy a szülők meghaljanak, mégpedig két okból. Az űj sejt először is jobb volt, mint a szülősejtek, így a szülők feleslegessé váltak. Másodszor a szülőket el kellett távolítani a színről, nehogy párosodjanak az űj sejttel és ily módon gyengítsék a génállományát. A halál azt jelentette, hogy az új, erősebb gén maradhatott életben, és oszthatta meg génjeit más túlélőkkel. A szex eredeti célja tehát az volt, hogy valaki mással géneket cseréljünk azért, hogy erősebb géneket adhassunk át a kisbabák következő nemzedéke számára. Történelmünk során azonban soha nem hozták kapcsolatba a szexet a kisbabákkal, és még ma is léteznek olyan primitív törzsek, amelyeknek ez az összefüggés még nem ütött szöget a fejükbe.

Hol fészkel a szex az agyban?

Szex központunk a hipotalamuszban található, amely az agy érzelmeket, szívdobogást és vérnyomást is szabályzó része. Akkora, mint egy cseresznye, a súlya körülbelül 4,5 gramm és a férfiaké nagyobb, mint a nőké, homoszexuálisoké és transzszexuálisoké.

Ez az a rész, amelyben a hormonok, kivált a tesztoszteron felkeltik a szex iránti vágyat. Ha azt vesszük, hogy a férfiaknak 10-20-szor több tesztoszteronjuk van, mint a nőknek, és nagyobb a hipotalamuszuk is, egyszerre érthetővé válik, miért olyan erős a férfiakban a szexuális késztetés. Ezért megy a férfiaknak szinte bármikor, jóformán bárhol és bárkivel. Vegyük még hozzá, hogy évszázadokon át hogyan bátorította a társadalom a férfiakat hogy nyugodtan tombolják csak ki magukat, és mennyire elítélték, ha egy nő kiélte szexuális vágyát, netán szeretőt tartott – nem csoda hát, hogy a férfi és női szexhez való felfogása mindig is összeugrasztotta a két nemet (és itt nem az összebújásra gondolunk).

Miért képtelen a férfi uralkodni magán?

A férfiak mohó és ösztönös szexuális heve egyértelmű célt szolgál: biztosítaniuk kell az emberi faj fennmaradását. A hímnemű emlősök többségéhez hasonlóan, a siker érdekében technikájának számos elemét fejlesztenie kellett. Meg kellett tanulnia nemi vágyát először is intenzíven összpontosítania, és nem hagyhatta, hogy könnyen eltereljék figyelmét a célról. Így szinte bármilyen körülmények között képes a szexre, akár potenciális veszélyhelyzetben is, bárhol, ahol a nemi vágy kiélésére lehetőség kínálkozik.

A férfinak a lehető legrövidebb idő alatt a lehető legtöbb orgazmusra volt szüksége,

nehogy a ragadozók vagy ellenségei prédájául essék.

A tetejében még minél gyakrabban és minél nagyobb körben kellett „magját elhintenie”. Az amerikai Kinsey Intézet, a világ vezető emberi szexualitás kutatóintézete adta közre, hogy társadalmi korlátozás híján jóformán minden férfi promiszkuitásban élne, mint ahogy abban élt volna az emberi nem fennállása óta valamennyi létező társadalom 80%-a. A monogámia beköszönte óta azonban a férfiak biológiai késztetése állandó zűrzavart okozott és okoz a kapcsolatok kiépítésére törekvő pároknak, és korunk kapcsolatteremtési problémáinak első számú közellenségévé vált.

Miért hűséges a nő?

A női hipotalamusz sokkal kisebb, mint a férfié, és a nő szervezetében csak kevés a hipotalamusz aktivizálására szolgáló tesztoszteron. A nők nemi vágya összességében ezért gyengébb és kevésbé agresszív, mint a férfiaké. Vajon miért nem faragott a Természet a nőből tomboló nimfomániást, hogy így biztosítsa a fajfennmaradást? A válasz a terhesség és a gyermeknevelés hosszú időszakában rejlik, amire azért van szükség, mert a gyermeknek fel kell nőnie, hogy megálljon a saját lábán.

Egyes fajoknál, például a nyulaknál a vemhesség ideje mindössze hat hét, az újszülött nyuszik két hét leforgása alatt már önállóan táplálkoznak, futkosnak és rejtőzködnek. Nincs szükségük arra, hogy az apanyúl védje és etesse őket. Egy újszülött elefánt vagy dámvad születése után nem sokkal már csatlakozni tud a csordához. Még legközelebbi rokonunk, a csimpánz is életben marad, ha születése után hat hónappal váratlanul árvaságra jut. Az embernél a kilenchónapos terhességi időszak jelentős része alatt a legtöbb nő fizikailag erős kötöttségek között él, és legalább öt évnek kell eltelnie, hogy a gyermek gondoskodni tudjon a táplálkozásáról és meg tudja védeni magát. A nők éppen ezért ösztönösen is tüzetes vizsgálatnak vetik alá a jövendőbeli apa tulajdonságait, köztük azt a képességét, hogy élelmet tud-e nyújtani, és meg tudja-e védeni őket az ellenséggel szemben.

Egyes férfiak abban a hitben élnek,

hogy az apaság a teherbe ejtéséig tart.

A női agyat úgy programozták, hogy olyan férfit találjon, aki elég hosszú ideig meg tud ülni a fenekén ahhoz, hogy felnevelje a gyerekeit. Ezt mi sem tükrözi jobban, mint az, hogy a nők partnerválasztásukban hosszú távon gondolkodnak.

Ha a férfi gáztűzhely, a nő villanysütő

A férfiak nemi vágya olyan, mint a gáztűzhely: azonnal begyullad és másodpercek alatt maximális hőfokon működik, viszont éppen ilyen gyorsan ki is lehet kapcsolni, amint az étel megfőtt. A női nemi vágy inkább a villanysütőre hasonlít: lassan melegszik fel maximális hőfokra, és több időbe telik, amíg kihűl.

Az alábbiakban egy olyan grafikont láthatunk, amely egy átlagférfi és átlagnő nemi vágyának alakulását mutatja életük során. Nem emeltük ki azokat a csúcs- vagy mélypontokat, amelyek környezeti hatásoknak, például születésnek, halálnak, udvarlásnak, nyugdíjaztatásnak és hasonlóknak köszönhetően jönnek létre. A nemi vágyra vonatkozó különbségek illusztrálására leegyszerűsítettük a grafikont.

A férfi tesztoszteronszintje az öregedéssel lassan csökken, és nemi vágya is ezt a szintcsökkenést követi. Egy átlagos nő szexuális vágya fokozatosan emelkedik, így szexualitása csúcspontját 36-38 éves kora körül éri el, ami magyarázatul szolgál az idősebb nő/fiatalabb férfi-jelenség, azaz a „fiatal szerető-szindrómára”. A fiatalabb férfinak olyan a teljesítményszintje, mint amire az idősebb nő vágyik. Egy tizenkilenc éves fiatalember szexuális teljesítményének szintje jobban megfelel egy harmincas évei végén, negyvenes évei elején járó nőének. A grafikonon az is jól látszik, hogy egy negyvenes férfi nemi vágya egy húszas éveiben járó nőének felel meg, ami érthetővé teszi az idősebb férfi/fiatalabb nő-kombinációt. A fiatalabb-idősebb párkapcsolatoknál általában húsz év körüli a különbség.

Amikor azt állítjuk, hogy egy férfi nemi vágya tizenkilenc éves korban a legerősebb, akkor ez alatt a fizikai teljesítőképességét értjük. A szex iránti érdeklődése élete során általában végig erős marad, azaz hetvenévesen épp annyira érdekelheti a szex, mint harmincévesen, csakhogy fizikai teljesítőképessége már nem olyan jó. A nőt tizenéves évei végén érdekli nagyon a szex (mert összefügg a szerelemmel), valamint korlátozott vágyat érezhet erre. Lehetséges, hogy harmincas éveiben ugyanakkora érdeklődést érez a szex iránt, csakhogy akkor nagyobb a vágya is.

Miért szólalkozunk össze a szexen?

Ne feledjük, hogy itt és most az összes férfi és az összes nő, mint két csoport átlagos nemi vágyáról beszélünk. Az egyéni nemi vágy személyenként eltérő, de ebben a fejezetben a legtöbb ember tipikus nemi vágyáról lesz szó.

Egy bizonyos nőnek igen erős lehet a nemi vágya, ugyanakkor egy adott férfinak igen gyenge, de ezek kirívó esetek és nem tükrözik a nagy átlagot. Mindent összevetve a legtöbb férfi nemi ösztöne igen erős, a legtöbb nőé viszont ennél valamivel gyengébb. A Kinsey Intézetben végzett kutatás arra az eredményre jutott, hogy a férfiak 37%-a félóránként gondol a szexre, miközben a nőknek csak 11%-a gondol erre ilyen gyakorisággal. A férfi esetében a tesztoszteron tartósan magas szintje tartja ébren a szexuális késztetést, és ezért fordulhat elő, hogy amikor szexre kerül a sor, mindig készen áll.

A szexhez a nő okot, a férfi helyet keres.

A grafikon besatírozott pontjain a férfiak és nők többsége vitatkozik a szexen. A nő harmincas évei végéig panaszkodik amiatt, hogy a férfi túl gyakran akarja, és ez mindkét félből neheztelést vált ki. A nő szerint a férfi csak „használja őt”. A nő nemi ösztöne csak a harmincas évei vége felé lesz „egyenrangú párja” a férfiénak, sőt gyakran túl is szárnyalja. Ebben az időszakban a nő nemi késztetése azért erősebb, hogy a klimax beköszönte előtt a Természet még „kapuzárási” gyermeknemzési őrületbe hajszolja. A negyvenes évei elejét taposó férfit gyakorta mellbe vágja ez a váratlan szerepcsere. Megeshet, hogy szexuális vágya ebben az időben gyengébb a nőénél, ugyanakkor a nő határozottsága nagyobb, mint az övé. Sok férfi panaszkodik, hogy „parancsra kell teljesítenie”. Úgy is mondhatjuk, hogy a másik nem viseli átmenetileg a nadrágot. A párok többsége nem hozza szóba ezeket a különbségeket, és azt várja, hogy a másik fél majd megérti, mire van szüksége, holott a Természet nem így tervezte.

Más-más nemi vágy hajt férfiakat és nőket, és a legtöbb pár a hét, hónap és év különböző időszakaiban más-más „hőfokon” izzik. Divatos szlogen lehet azt állítani, hogy a modern férfi és nő egyforma lelkesedéssel viseltetik a szex iránt vagy, hogy a normális párok szexuálisan tökéletesen kiegészítik egymást, de a valóságban másként áll a dolog.

Annak ellenére, amit a költők írnak és a romantikusok képzelnek, a nemi vágyat az agy által kibocsátott hormonkoktél váltja ki. Elsősorban a tesztoszteron áll amögött, amit nemi vágynak nevezünk, és mint már a 7. fejezetben említettük, a szerelem kémiai és elektromos reakciók kombinációja. Azok, akik úgy gondolják, hogy a szerelem az agyban keletkezik, csak részben járnak közel az igazsághoz. A nők esetében olyan pszichológiai tényezők, mint például a bizalom, meghittség és általános jó közérzet együtt teremtik meg azt az állapotot, amelyben az agy kibocsátja a hormonkoktélt. A férfiak minden időben és helyen fel tudják szabadítani ezt az elegyet.

A nemi vágy és a stressz

A nő nemi vágyát élete különféle eseményei befolyásolják. Ha a munkahely elvesztése fenyegeti, a munkája minden gondolatát lefoglalja, emelkedett a rezsiköltség, beteg a gyerek, megázott hazafelé jövet vagy elszökött a kutyája, a szex még csak meg sem fordul a fejében. Nem vágyik másra, csak, hogy ágyba bújhasson és aludhasson.

Amikor ugyanezek az események egy férfi életében következnek be, a férfi úgy tekint a szexre, mint altatóra: arra szolgál, hogy levezesse vele a nap során felgyülemlett feszültséget. Ezért aztán a nap végén kemény szavakkal illeti a nőt, aki érzéketlen tuskónak nevezi, mire a férfi azt vágja a fejéhez, hogy frigid, és dühében a kanapén hál. Ugye, ismerős? Nagyon érdekes, hogy amikor egy férfit a kapcsolat minőségéről kérdeznek, általában azt sorolja el, hogy aznap a partnere milyen szolgálatokat tett neki, például csinált-e reggelit, kivasalta-e az ingét és megmasszírozta-e a halántékát. A nők régebbi eseményekkel jellemzik a kapcsolat állapotát: hogy mennyire figyelmes a férfi az utóbbi hónapokban, mennyit segít a ház körüli teendőkben és mennyit beszélget vele. A legtöbb férfi nem érti ezt a különbséget. Lehet, hogy egy férfi egész nap úgy viselkedik, mint egy angyal, a nő mégis a szex megvonásával vág vissza azért, mert két héttel korábban megsértette az anyját.

Hányszor csináljuk?

Ausztráliában 1997-98-ban felmérést végeztek, hogy a párok átlagosan milyen gyakorisággal szeretkeznek. A felmérésben megkérdezetteket találomra választották ki, és név nélkül szerepelt benne mindenki, ezért hihetőnek tűnik, hogy a válaszadók igazat mondtak.

Étetkor

A szexuális együttlét gyakorisága

Húszas évek

évente 144-szer

Harmincas évek

évente 112-szer

Negyvenes évek

évente 78-szor

Ötvenes évek

évente 63-szor

Hatvanas évek

évente 61-szer

Ne feledjük: átlagról van szó! Van olyan hatvanöt éves pár, akik hetente hatszor szeretkeznek, és olyan húszéves, aki még életében nem volt együtt senkivel, de ezek kivételek, amik erősítik a szabályt. Érdekes adalék, hogy a párok 81%-a azt állította, hogy boldog nemi kapcsolata van, ami – ha feltételezzük, hogy igazat mondtak – azt jelenti, hogy a férfiak fölös nemi vágyának kiélését a munkájukkal „pótolták”. A nyugati országokban is 60% körülire tehető azoknak a pároknak az aránya, akiknek saját bevallása szerint jó a szexuális élete.

Hogy amerikai tanulmány szerint az összes fehér férfi hozzávetőlegesen ugyanannyit szeretkezik, a latin-amerikai nők többet mint a fekete vagy fehér nők(akiknél a nemi együttlétek száma közel azonos), a szexuális együtt létek alatt a fekete nők 50%-kal gyakrabban jutnak el a csúcsra, mint a fehér nők. Az ázsiai férfiaknál a legalacsonyabb a szeretkezések száma, ami nem csoda, ha alacsony tesztoszteronszintjüket vesszük alapul.

A szex hatása az agyra

Az amerikai Demográfia című magazin egy 1997-ben tízezer felnőttre kiterjedő kutatás eredményeit hozta nyilvánosságra, amelyek a szex és az intelligencia összefüggéseire világítottak rá. A kutatócsoport arra a megállapításra jutott, hogy minél okosabb valaki, annál ritkábban szeretkezik vagy annál kevesebb szexre van érzése szerint szüksége. A posztgraduális fokozattal bíró értelmiségiek az átlagos diplomások évi 61-szeri alkalmával szemben csak 51 alkalommal szeretkeztek, míg az érettségizettek 59-szer. A napi nyolc órában foglalkoztatott férfiak évente 48-szor szeretkeztek, ellentétben a heti több mint hatvan órát dolgozókkal, akik évente 82-szer szeretkeztek – valószínűsíthető, hogy a fokozott tesztoszteron kiválasztás növelte a nemi és a munkavágyukat is. A jazz-rajongók 34%-kal többször szeretkeznek, mint azok, akik a popzenét szeretik, és a klasszikus zene kedvelői szeretkeznek legritkábban.

A nő egy klasszikus zenét kedvelő, részmunkaidős kínai férfi mellett

érezheti magát a legnagyobb biztonságban, viszont

ha ilyesmire vágyik, őrizkedjék az aktív jazz-zongoristáktól.

A férfiaknál a tesztoszteron napi öt-hétszeri hullámban önti el a szervezetet, és hajnalban jut a szervezetbe a legtöbb – kétszer annyi, mint bármely más napszakban –, vagyis épp akkor, amikor a napi vadászatnak nekivágna. A férfi tesztoszteronszintje átlagosan 30%-kal alacsonyabb este, amikor a tűzbe bámul.

„Egy reggel hatkor arra ébredtem, hogy a feleségem hátulról a seprűnyéllel bököd. – mesélte egy férfi az egyik előadásunk után. – Amikor megkérdeztem, mit művel, azt felelte: Próbáld ki te is, milyen érzés!”

A szex egészségjavító hatása

Meggyőző bizonyíték van arra nézve, hogy a szex jót tesz az egészségnek. Heti háromszori szerelmi együttlét 35 000 kilojoule-t éget el, ami évente 130 kilométer lefutásának felel meg. A szex emeli a tesztoszteronszintet, az pedig erősíti a csontozatot, az izmokat, és jó koleszterinnel látja el a szervezetet. Dr. Beverley Whipple szexkutató így ír erről: „A szervezet természetes fájdalomcsillapítói, az endorfinok szex közben szabadulnak fel, és kiválóan kúrálják a fejfájást, nyakmerevedést és ízületi bántalmakat.”

A DHEA (dehidroepiandroszteroton) hormon közvetlen az orgazmus előtt szabadul fel, javítja a felfogóképességet, erősíti az immunrendszert, gátolja a daganatnövekedést és erősíti a csontokat. A nő esetében az oxitocin, az a hormon, amely felébreszti a megérintés iránti vágyat, szex közben nagy mennyiségben szabadul fel, és ilyenkor emelkedik az ösztrogénszint is. Dr. Harold Bloomfield kimutatta, hogyan erősíti az ösztrogén a csontokat és javítja a nők szív- és véredényrendszerének működését. Ezek a hormonok mind a szívet védik, és meghosszabbítják az életet. Tehát, több szex – hosszabb élet, kevesebb stressz.

A mozgalmas szexuális élet előnyeinek lassan se szeri, se száma!

Monogámia és poligámia

Poligámiának azt nevezzük, amikor egy férfinak vagy nőnek egyszerre több partnere van. Mostanra már bizonyosan azt a következtetést szűrted le kedves Olvasó, hogy az emberi faj természeténél fogva nem monogám. A zsidókeresztény ideológiák elterjedése előtt az emberi társadalmak több mint 80%-a valóban poligám volt, de ennek elsősorban fajfenntartási okai voltak.

A monogámia azt jelenti, hogy egy hím tartós párkapcsolatban él egy nősténnyel, ami számos állatnál természetes állapot, így például a rókáknál, libáknál és sasoknál. A monogám hímek és nőstények általában egyforma méretűek, és a szülői feladatokon is egyenlően osztoznak. A poligám fajoknál a hím általában nagyobb, színesebb, agresszívebb és a szülői feladatok iránt kevésbé érdeklődő, mint a nőstény. A poligám állatok hímjei jóval később érik el az ivarérettséget, mint a nőstények, így az öregebb és a fiatalabb, tapasztalatlanabb hímek elpusztulásához vezethető harc elkerülhető. A poligám hím fizikai jellemzői a férfira is illenek, nem csoda hát, hogy legtöbbjüknek nem kevés önmegtartóztatásra van szüksége, hogy monogám maradjon.

Miért vágynak több partnerre a férfiak?

Hogyan illik bele a házasság egy olyan állatfaj életmódjába, amelynek hímje biológiailag a szabad szerelem híve?

A szabad szerelem a férfinál agybeli beidegződés, evolúciós múltjának öröksége. Az emberi történelem során a háborúk mindig megtizedelték a férfinépet, ezért érthető volt, hogy amikor csak lehetett, növelték a törzs létszámát. A csatából mindig kevesebben tértek meg, mint ahányan elmentek, következésképpen megnőtt az özvegyek száma, és a törzs csak úgy tudta fennmaradását biztosítani, ha a hazatérő férfiak valóságos háremmel rendelkezhettek.

A fiúk születését nagy ovációval fogadták, mert a közösség védelmére szüntelen férfiutánpótlásra volt szükség. A lányok születése csalódást keltett, mert nőkben a törzs sosem szenvedett hiányt. Több százezer éven át ez volt a szokás. Ráadásul korunk férfija még mindig viszonylag nagy hipotalamusszal és bőséges tesztoszteronnal rendelkezik ahhoz, hogy ősi vágyának eleget téve gyermeket nemzzen. A helyzet az, hogy a férfi – akárcsak a legtöbb emberszabású majom és más emlős – biológiailag nem hajlik a teljes monogámiára.

Minderre kellő bizonyítékkal szolgál a férfiakat megcélzó hatalmas szexipar. Jóformán csak őket bombázza az összes pornográf termék, erotikus videó, őket szolgálja a prostitúció és a tizennyolc éven felülieknek szánt internetes képanyag, ez pedig azt mutatja, hogy míg a legtöbb férfi monogám kapcsolatban él, agyi beidegződésének poligám szellemi serkentésre van szüksége. Azt azonban le kell szögeznünk, hogy amikor a férfipoligámiáról beszélünk, csupán biológiai hajlamot értünk alatta. Szó sincs arról, hogy a szabad szerelem propagálását tűztük volna ki célul vagy indokot szolgáltatnánk a férfiak hűtlenkedéseihez. Ma olyan világban élünk, amely múltunk tökéletes ellentéte, és biológiai összetételünk gyakran összeütközésbe kerül elvárásainkkal és igényeinkkel.

A biológiai hajlam veszélyesen idejétmúlttá vált.

Attól, hogy valami ösztönös vagy természetes, még nem feltétlen jó is nekünk. Az éjjeli pille agybeidegződése révén ösztönösen vonzódik az erős fényhez, mert így tud éjjel a hold és a csillagok fényénél navigálni. Sajna, a mai éjjeli lepke is olyan világban él, amely merőben más, mint amiben a pille kifejlődött. Vannak pille- és szúnyogcsapdáink. A természetes és ösztönös hatásának engedve a pille belerepül a csapdába, és abban a szempillantásban szénné ég. Modern világunk férfijának lehetősége nyílik, hogy tisztán lássa biológiai ösztöneit, és szabadon dönthet, hogy elkerülje a megpörkölődést, ami akkor vár rá, ha természetes hajlamának enged.

A nőknek csak igen elenyésző százaléka olyan gátlástalanul szexorientált, minta férfiak, indítékuk azonban eltér a férfiakétól. A fészekőrző emberi nőstényben akkor ébred nemi vágy, ha agybeidegződése a szex ígéretén túl egy sor más szempontra is reagál. A legtöbb nő kapcsolatra vágyik vagy valami érzelmi kötődésnek legalább a halvány eshetőségére, mielőtt feltámadna benne a nemi vágy. A férfiak többsége nem ismeri fel, hogy ha egy nő úgy érzi, hogy érzelmileg kötődik a férfihoz, attól fogva három-négy hónapon át szívesen hódol a lepedőakrobatikának. A nimfomániások elhanyagolható százalékán kívül a nők többnyire a peteérés ideje körül érzik fizikailag a legerősebb késztetést, ez az időszak pedig néhány naptól néhány óráig tarthat.

Ha lehetne, a legtöbb férfi folyton csak paráználkodna, hogy a közösség fennmaradását biztosítsa. Az Amerikai Egészségügyi Intézet felmérése szerint a 16-19 éves fiúk 82%-a azt nyilatkozta, hogy boldogan venne részt egy vadidegenekkel tartott orgián, míg a lányoknak mindössze 2%-a érzett hasonlóképpen. A többi lány undorítónak találta az ötletet.

A nő gyakran akar lefeküdni azzal a férfival, akit szeret.

A férfi gyakran akar lefeküdni.

A „kakas-effektus”

A kakas igen féktelen hím, egy adott párzási időszak alatt szinte megszakítás nélkül, hatvannál is többször meghág minden elé kerülő tyúkot. Ugyanazzal a tyúkkal azonban egy nap ötnél többször nem tud párzani, mert hatodszorra elveszti az érdeklődését, és „nem áll fel neki”. Ha viszont a új pipi kerül elébe, akkora lelkesedéssel lát munkához, mint a legelső esetben. Ez a „kakas-effektus” néven ismert jelenség.

A bikában hét egymást követő párzás után huny ki az érdeklődés ugyanazon tehén iránt, de egy új tehénnél ismét fellángol a vágya. Még a tizedik új tehénnél is bámulatos teljesítményre képes.

A kos ötnél többször nem hágja meg ugyanazt a jerkét, de hihetetlen lelkesedéssel veti magát minden új jerkére. A kos akkor sem képes párzani, ha a jerkét illatosítóval vagy fejére borított zsákkal álcázzák. Egyszerűen nem lehet átejteni. A Természet így biztosítja, hogy a hím magja minél több nőstényt termékenyítsen meg, hogy a lehető legtöbb foganjon meg, és biztosítva legyen a faj fennmaradása.

A férfiak azért adnak nevet a péniszüknek, mert nem akarják,

hogy döntéseik 99%-át egy ismeretlen hozza meg helyettük.

Egészséges fiatal férfiak esetében a menetek száma öt körül van. jó napokon ugyanazzal a nővel ötször is tud közösülni, de hatodszorra rendszerint csütörtököt mond. Ha azonban új nő bukkan fel a láthatáron, a bikákhoz és kakasokhoz hasonlóan rögtön heves érdeklődés támad benne.

A férfi nemi vágya annyira erős, hogy a Los Angeles-i Szexuális Rehabilitációs Intézettől dr. Patrick Carnes úgy számítja, hogy a nők kevesebb, mint 3%-ával szemben a férfiak 8%-a szexuális szenvedélybeteg.

Miért akarja a férfi, hogy a nő

kurvásan öltözködjön? (De csak otthon.)

A férfi agyának változatosságra van szüksége. A hím emlősökhöz hasonlóan olyan agybeidegzéssel születik, ami arra inspirálja, hogy minél több egészséges nőstényt kutasson fel és pározzon velük. Monogám kapcsolatokban a férfiak ezért rajonganak olyan újdonságokért, mint egy szexis női fehérnemű. Más emlősökkel ellentétben ugyanis el tudják hitetni magukkal, hogy ha más-más szexis holmiba bújtatják partnerüket, akkor egy egész hárem rajongja körül őket. A férfi valahogy így próbálja álcázni kedvesét, és más külsőt kölcsönözni neki. A legtöbb nő tisztában van azzal, milyen hatással van a férfira a szexis alsónemű, de hogy miért van ez, azt csak kevesen tudják.

Karácsonykor az áruházak női fehérnemű osztályait elárasztják zavartan turkáló férfiakkal, a csipkés holmik között, hogy partnerüknek valami szexi ajándékot találjanak. Januárban a nők állnak sorba a visszaváltásra váró fehérneműkkel. – Ez nem nekem való! – zsörtölődnek. – Azt akarja, hogy kurvásan öltözködjek! – A kurva hivatásos szexárus, aki alapos piackutatást végzett és ruházkodásával az üzlet megkötését akarja elősegíteni. Egy amerikai tanulmány szerint a férfiak jóval hűségesebbek azokhoz a nőkhöz, akik változatos szexis fehérneműt viselnek, mint azokhoz, akik nagyanyáink nyeles bugyijában járnak. Egy monogám kapcsolatban a férfi változatosság iránti igényét részben így lehet áthidalni.

Miért „háromperces-csoda” minden férfi?

Egy egészséges férfi a „hidegindítástól” átlagosan kél és fél perc alatt jut el az orgazmusig. Egy egészséges nőnél ugyanez 13 percet vesz igénybe. A párzás a legtöbb emlősnél igen gyors folyamat, hiszen amíg egymással vannak elfoglalva, könnyen ragadozók prédájául eshetnek. A párzás gyors lezavarásával a Természet a fajokat védi.

– Pocsék szerető vagy! – kiáltott fel a nő.

– Hogy tudtad ezt két perc alatt megállapítani? – rökönyödött meg a férfi.

Kortól, egészségi állapottól és hangulattól függően igen sok férfi napjában többször is képes szeretkezni, és változó ideig képes fenntartani a merevedését. Szép teljesítmény az afrikai pávián hímjéhez képest, aki 10-20 másodpercig párzik csak, és egy párzásra csak 4-8 lökés jut, ám elhalványul a vándorpatkányé mellett, amely tíz óra alatt négyszázszor is képes párzani. E téren az állatvilág koronázatlan királya a Shaw-egér, amely óránként több mint száz párzással tartja a jelenlegi szexuális rekordot.

A golyójáték

„Ehhez aztán tökös legénynek kell lenni!” Gyakran hangzik el ez a kijelentés, amely rávilágít, hogy tudat alatt összefüggést sejtünk a heregolyók nagysága és a bátorság között. Az állatvilágban az állat teljes testtömegéhez viszonyítva a herék mérete a tesztoszteronszint meghatározó tényezője. A gorilla például négyszer súlyosabb a csimpánznál, a csimpánz heréi mégis négyszer nehezebbek a gorilláénál. A saját testtömegéhez képest a veréb golyói nyolcszor nagyobbak, mint a sasé, így ő az egyik legtökösebb kis fickó a madárvilágban. A hím hűségességét vagy monogámiáját a heregolyóik mérete határozza meg. Az afrikai bonobo csimpánz az összes emberszabású majom közül a legnagyobb golyókat mondhatja magáénak, és minden valamirevaló nősténnyel össze is adja magát a környezetében, míg a hatalmas gorilla, a maga viszonylag kicsi golyóival jókora háreme ellenére is jó, ha évente egyszer kerít sort a párzásra. A heregolyó/testtömeg arány az embernél a következő: golyóinak mérete az emberszabású majmok átlagának felel meg. Ez azt jelenti, hogy a férfi szervezetében elég tesztoszteron termelődik ahhoz, hogy promiszkuitásra serkentse, de azért nem annyira sok, hogy szigorú szabályokkal ne erőltethetnék rá a monogámiát a nők, valamint a vallási és társadalmi normák.

Mindezek fényében elképzelhető, hogy az olyan kiemelkedő politikusok, mint Bili Clinton, John F. Kennedy, Bob Hawke vagy Szaddam Husszein heréi az átlagosnál nagyobbak, bár egyikükkel sem kerültünk olyan bizalmas viszonyba, hogy erről megbizonyosodjunk. Nagy biztonsággal ebből az következik, hogy nemi vágyuk is az átlagnál erősebb, és szükségük van rá, hogy valahol kiéljék. A lakosság magas pozícióba emel nagy heregolyójú, magas tesztoszteronszintű férfiakat, aztán elvárja tőlük, hogy olyan decensen viselkedjenek, mint egy kimiskárolt kandúr. A helyezett ezzel szemben az, hogy ők éppen az erős nemi késztetésük révén kerültek ezekbe a pozíciókba, és a sors iróniája következtében mégis éppen emiatt rugdalják meg őket.

Ray visszafelé pörgeti le az esküvőjéről készült videofelvételt.

Azt mondja, hogy így azt látja, szabad emberként távozik a templomból

A férfi hűtlenség megakadályozásának csupán egyetlen garantált módja létezik: a kasztrálás. A férfi így nemcsak monogámmá válik, de nem kopaszodik, nem kell gyakran borotválkoznia és sokkal tovább is él. Az ideggyógyintézetekben kezelt férfiak körében végzett kutatás arra az eredményre jutott, hogy a kasztrált férfiak átlagosan 69 évet élnek, míg a tesztoszteronnal feltöltöttek átlagéletkora 56 év. Ugyanez érvényes a macskádra is.

A férfiak jövendő nemzedékei várhatóan kevésbé potensek lesznek, mint korunk férfija. Nemzedékek óta fokozatosan csökken a herék mérete és a sperma termelés. Bizonyítékkal alátámasztott a tény, hogy férfi őseink heréi nagyobbak voltak, mint a most élő férfiaké, és a férfi – az emberszabású majmokhoz képest – testszövete grammjához viszonyítva jelentősen kevesebb spermát termel, mint gorilla- vagy csimpánz unokatestvére. A férfiak átlagos sperma száma ma körülbelül fele az 1940-es években mértnek, így kevesebb olyan férfi születik, aki férfiasságban megközelítené nagyapját.

A golyó is agyas

Nagy-Britanniában, a Manchesteri Egyetem biológia fakultásának professzora, dr. Robin Baker érdekes kutatást végzett, melynek során arra a megállapításra jutott, hogy a férfi agya ösztönösen megérzi a nő viselkedéséből, hogy mikor jött el a peteérés ideje. A férfi szervezete kiszámítja és bármely erre alkalmas pillanatban kibocsátja a fogantatás esélyeinek maximalizálásához szükséges legtöbb spermát. Ha egy pár mondjuk minden nap szeretkezik, a nő peteérési ideje körül a férfi szervezete alkalmanként 100 millió spermát bocsát ki, és 500 milliót, ha már öt napja nem látta a nőt, még ha közben más nőkkel is volt naponta kapcsolata. A férfi agyának biológiai számításai szerint a férfi szervezete éppen annyi spermát bocsát ki, amennyi a nő teherbe ejtéséhez és a benne esetleg jelenlevő idegen sperma kiűzéséhez szükséges.

A férfi és a „gusztálás”

A férfit a szemén, a nőt a fülén keresztül éri erős erotikus inger. Beidegzésének köszönhetően a férfi szemügyre veszi a nő alakját, ezért vannak olyan nagy hatással rá az erotikus képek. Érzékszervi receptoraik szélesebb skálája miatt a nők kedves szavakat akarnak hallani. A nő annyira fogékony arra, hogy elbűvölő bókokat halljon, hogy sok nő a szemét is lehunyja, amikor kedvese édes csacsiságokat sugdos a fülébe.

A szépségversenyeket, ahol a világ legszebb nőjét választják meg, rengeteg férfi és nő nézi, de a televíziós felmérések szerint mégis több férfi, mint nő kíváncsi rájuk. A férfiakat ugyanis jobban vonzza a nő alakja, és a versenyek jó alkalmat nyújtanak a „szemlegeltetésre”. A férfi szépségversenyek ezzel szemben szinte senkit sem vonzzanak, és ritkán közvetít ilyesmit a tévé. Ennek az az oka, hogy sem a nők, sem a férfiak nem vonzódnak a passzív férfitesthez, hiszen a férfi vonzereje szerelmi képességeiben és fizikai bátorságában rejlik.

A női szépségversenyeket főként férfiak nézik,

a férfi szépségversenyek viszont senkit sem izgatnak.

Amikor egy formás nő elsétál egy férfi mellett, a jó perifériás látással nem rendelkező férfi utánafordul, egészen megigézi a látvány. Nem pislog, nyálelválasztása megindul, és abba az állapotba kerül, amit a nők úgy neveznek: „csorog a nyála.” Ha egy pár sétál az utcán és a túloldalon feltűnik egy miniszoknyás tünemény, a nő – rövid távú perifériás látása segítségével – hamarabb felfigyel rá, mint a férfi. Villámgyorsan összehasonlítja magát a potenciális vetélytárssal, és általában negatív véleményt alkot önmagáról. Amikor a férfi végre meglátja a másik nőt, alapos leszúrást kap a gusztálásért. Ebben a helyzetben a nőben a következő két negatív gondolat fogalmazódik meg: először is tévesen hiszi, hogy a férfi inkább akar a másik nővel lenni, mint vele, másodszor rosszul képzeli, hogy a másiknál fizikailag kevésbé vonzó. A férfiakat vizuálisan a domborulatok, a láb hossza és a formák vonzzák. Bármilyen nőre felfigyel, akinek számára vonzó alakja és arányai vannak.

A férfiak jobban szeretik a látványos külsőt, mint az észt,

mert a legtöbb férfi jobban lát, mint gondolkodik.

Nem arról van tehát szó, hogy a férfi ott és azonnal ágyba bújna a másik nővel, csupán arról, hogy a nő látványa arra emlékezteti, hogy férfi, és evolúciós szerepe szerint meg kell találnia a törzs létszámának növelésére nyíló lehetőségeket. Hisz’ végtére is nem ismeri azt a másik nőt, és hosszú távú kapcsolatot ténylegesen nem fontolgathat vele. Hasonló a helyzet, amikor a férfi egy magazin középső kinyitható oldalát nézegeti. Amikor egy meztelen női test fényképét bámulja, nem az jár a fejében, hogy ez a nő tud-e főzni, kellemes-e az egyénisége és jól zongorázik. A formáit, domborulatait, a fizikai megjelenését csodálja, semmi több. Annyi, mintha a boltban közszemlére tett szép sonkát csodálná. Szó sincs róla, hogy az egyes férfiaknál tapasztalható durva és közönséges fixírozást próbálnánk mentegetni, csak azt magyarázzuk, hogy amikor egy férfit más nők gusztálásán kapunk, ez nem azt jelenti, hogy már nem szereti a partnerét – egyszerűen csak a biológiai énje lép előtérbe. Mellesleg a strandokon és uszodákban végzett felmérések szerint nem is annyira a férfiak, mint inkább a nők bámészkodnak.

Mit tehet a férfi?

Az egyik legnagyobb bók, amit a férfi a nőjének mondhat, ha nem „illetlenül” s kivált nem nyilvánosan gusztál egy másik nőt: – Igaz, hogy remek lába van, de lefogadom, hogy a humorérzéke meg sem közelíti a tiédet... egyszerűen egy napon nem lehet említeni veled, drágám. – Ha mások előtt, főként baráti társaságban így közelítjük meg a kérdést, az a férfi, akinek bátorsága van hozzá, biztos nem jár rosszul. A nő meg hogy kell értse, a férfit biológiai kényszer vezeti arra, hogy más nők formáit, domborulatait bámulja, és ez nem jelent számára fenyegetést. A nő úgy segíthet a férfinak, ha ő figyel fel hamarabb a másik nőre, és megjegyzést tesz rá. Azt viszont a férfinak is be kell látnia, hogy nincs az a nő, aki helyeselné az illetlen bámészkodást.

Amit hosszú távon szeretnénk

Az alábbi táblázatot több mint 15 000, 17 és 60 közötti nő és férfi körében végzett felmérés alapján állították össze; fontossági sorrendbe szedve mutatja, mit keresnek hosszú távon a nők szexuális partnerükben – a nők és a férfiak megítélése szerint.

Mit keresnek a nők?

1. Egyéniséget

2. Humorérzéket

3. Érzékenységet

4. Okosságot

5. Jó testet

Mit keresnek a nők a férfiak szerint?

1. Egyéniséget

2. Jó testet

3. Humorérzéket

4. Érzékenységet

5. Jóképűséget

Bár amerikai felmérésről van szó (a többi általunk átnézett felmérést nem támasztotta alá tudományos kutatás), annyi világosan kitűnik belőle, hogy a férfiak elég közel járnak az igazsághoz, hogy mit is keresnek bennük a nők. A férfiak a „Jó testet” magas helyre tették, jóllehet a nők igényei között nem kapott ilyen kiemelkedő jelölést. A férfiak 15%-a vélte úgy, hogy a nők számára fontos a nagy méretű pénisz, a nőknek viszont csak 2%-a nyilatkozott úgy, hogy ez meghatározó. Néhány férfinak olyan erős meggyőződése, hogy a pénisz mérete sorsdöntő, hogy mostanában a szexboltokban pénisz-hosszabbítót is lehet kapni.

Most pedig lássuk, mit keresnek partnerükben hosszú távon a férfiak, és mennyire vág egybe ez a nők véleményével.

Mit keresnek a férfiak?

1. Egyéniséget

2. Szépséget

3. Okosságot

4. Humorérzéket

5. Jó testet

Mit keresnek a férfiak, a nők szerint?

1. Szépséget

2. Jó testei

3. Formás mellett

4. Jó feneket

5. Egyéniséget

Láthatjuk, a nők nincsenek annyira tisztában azokkal az ismérvekkel, amik szerint a férfiak hosszú távú partnereiket kiválasztják. Ennek az az oka, hogy a nők a férfiak viselkedése alapján ítélnek, vagyis aszerint, amit látnak és hallanak: a gusztálás szerint. Az „A” listában rövid és hosszú távú ismérvek egyaránt előfordulnak, a férfinál azonban másként áll a helyzet. A „D” listán azok szerepelnek, amiket egy férfi a nőben keres, amikor megismerkedik vele, a „C” listán viszont az, amiknek meglétére egy hosszú távú kapcsolathoz van szüksége.

Miért van, hogy a férfi „csak egyet akar”?

A férfiak szexre vágynak, a nők szerelemre. Több ezer éve tudjuk ezt, de hogy mi az oka és mi ezzel kapcsolatban a teendő, ritkán merül fel beszélgetések témájaként, viszont szüntelen panasz és veszekedés forrása a nők és férfiak között. Ha a nőket kérdezzük, mit keresnek a férfiban, általában azt felelik, hogy legyen széles vállú, karcsú derekú, izmos karú és lábú – vagyis mindazzal rendelkezzen, amire a nálánál nagyobb zsákmány elfogásához és legyűréséhez szüksége volt –, ezenkívül legyen szeretetteljes, gyöngéd, ismerje a nő igényeit, legyen kellemes beszélgetőpartner, vagyis rendelkezzen alapvetően női tulajdonságokkal. Sajnálatos módon, a férfias test és a nőies tulajdonságok keveréke rendszerint csak a meleg vagy nőies férfiakban található meg.

A férfinak el kell sajátítania az örömszerzés művészetét a nő számára, hiszen nem ezzel születik. A férfi elsősorban vadász: agya problémák megoldására, táplálékszerzésre és az ellenség legyőzésére idegződött be. A nap végén csak arra vágyik, hogy némán bámulhasson a tűzbe, és néhány csípő-mozdulattal gondoskodjék a törzs lélekszámának növeléséről. A nő viszont csak akkor érez vágyat a szexre, ha úgy érzi, szeretik, csodálják és fontosnak tartják. És itt van a kutya elásva, amivel csak igen kevesen vannak tisztában! A férfi szexre vágyik, már azelőtt, hogy összhangba kerülne az érzéseivel. És sajnos a nőnek azelőtt kell elviselni ezt, mielőtt még ráhangolódhatott volna a szexre. A férfi elsődleges beidegződése a vadászat. Teste is ehhez idomult: fagyos, jeges, forró és tikkasztó körülmények ellenére is képesnek kell lennie a zsákmányszerzésre. Bőre érzéketlenné vált, hogy az égések, sebek és fagyások ne akadályozzák a vadászatban. A történelem során a férfi élete csupa harc és halál volt, amelyben nem volt helye a mások igényei iránti fogékonyságnak, kommunikációnak és érzéseknek. Ha kommunikált volna vagy együttérzését fejezte volna ki, elvesztette volna összpontosító képességét és a törzset védtelenül hagyta volna. A nőnek be kell látnia, hogy a mai férfi ezzel a biológiai kereszttel született, és a helyzet megoldására megfelelő stratégiát kell kidolgoznia.

A nők azt tanulják anyjuktól, hogy a férfiak „csak egyet akarnak: szexet”, de ez nem egészen így igaz. A férfiak szerelmet is akarnak, de azt csak a szex által érhetik el.

A férfiak és nők szexuális prioritásai annyira különbözőek, hogy semmi értelme, hogy egyik a másikat szidja emiatt. Egyikük sem tehet erről – egyszerűen ilyennek születünk. Mellesleg az ellentétesség az egyik legvonzóbb dolog ebben a játékban. A szerelem-szex vita a heteroszexuális partnerkapcsolatra jellemző, rendszerint nem fordul elő két meleg férfi vagy leszbikus nő között, akiknek szexuális vágyai általában egybeesnek.

Miért múlik el hirtelen a szex?

Az, aki kitalálta azt a mondást, hogy a férfi szívéhez a gyomrán keresztül vezet az út, kissé magasan húzta meg a vonalat. Egy kielégítő szexuális együttlét utána férfiból előbújik természete lágyabb, nőiesebb oldala. Meghallja a madárcsicsergést, rácsodálkozik az ég színére, megérzi a virágillatot-és elérzékenyül egy dalszövegen. A szex előtt csak akkor veszi észre a madarakat, ha összerondítják a kocsiját. A férfinak tudnia kell, hogy a nő számára a szex utáni állapot is rendkívül fontos, és ha ennek megfelelően viselkedik, partnere hihetetlenül csábítónak fogja találni. A nőnek ezzel szemben azt kell megértenie, hogy nagyszerű szexuális élményt kell nyújtania a férfinak ahhoz, hogy kihozza belőle a romantikusabb énjét, és azt is meg kell értetni vele, hogy mennyire vonzónak érzi ezt az állapotot.

A kulcsszó a szex. A jó szex alapvetően kihat a kapcsolat egészére.

Egy új kapcsolat kezdetén a szex mindig remek, lobog a szerelem. A nő sok szexet ad a férfinak, a férfi pedig sokat babusgatja őt, és az egyik vágy növeli a másikat. Eltelik néhány év, és a férfit kezdi lekötni az élelem szerzés, a nőt a fészekőrzés, a szex és a szerelem egyidejűleg abbamarad. Nők és férfiak egyformán felelősek azért, hogy szexuális életük jó-e vagy rossz, bár mindketten a másikat okolják, ha rosszul mennek a dolgok. A férfiaknak meg kell érteniük, hogy a nőnek figyelemre, kényeztetésre, dicséretre és sok időre van szüksége, ahhoz, hogy „villanysütője” kellő hőfokon kezdjen el melegíteni. A nőknek viszont nem szabad elfeledniük, hogy a férfitól mindezt jobbára csak a nagyszerű szexuális együttlét után kaphatja meg. jó, ha a férfi nem felejti cl, milyen érzés töltötte el szex után, és hogy amikor legközelebb szexre vágyik, újra átélheti ezt. A nő feladata és érdeke, hogy segítsen neki ebben.

Mi az, amivel bármikor boldoggá teheted a nőt?

Simogatás, dicséret, kényeztetés, kóstolgatás, ízlelgetés, masszázs, biztonság, empátia, szerenád, bók, támogatás, táplálás, lecsillapítás, humor, izgatás, kedveskedés, kiengesztelés, biztatás, cirógatás, vigasztalás, ölelés, felszedett kilók elhallgatása, babusgatás, ingerlés, megbékítés, védelem, telefonálás, várakozás, csókok, dörgölőzés, megbocsátás, körülzsongás, szórakoztatás, elbűvölés, cipekedés, lekötelezés, érdeklődés felkeltése, figyelmesség, bizalom, oltalmazás, öltöztetés, megerősítés, elismerés, körülrajongás, átkarolás, áldozathozás, álmodozás, szexuális felajzás, kielégítés, bálványozás, imádat.

Mi az, amivel bármikor boldoggá teheted a férfit?

Ha levetkőzöl előtte.

Mit várnak a férfiak a szextől?

Egyszerű: a felgyülemlett feszültség levezetését az orgazmus segítségével. A szex után a férfi súlya csökken (egyesek szerint azért, mert kiürült az agya), mivel teste valamennyivel valóban megcsappant, és pihenésre van szüksége, hogy regenerálódjék Ezért szoktak a férfiak szex után elaludni. A nőt ez bosszantja, önzőnek és figyelmetlennek véli partnerét.

A férfiak a szexszel szokták kifejezni azt is, amire érzelmileg képtelenek. Ha egy férfit valami gond emészt, például az, hogyan talál majd új állást, miből szünteti meg a hiteltúllépését vagy hogyan old meg egy vitát, szexszel próbál enyhíteni érzelmi feszültségén. A nők számára ez többnyire felfoghatatlan, és megharagszanak, hogy „kihasználják” őket, mert nem értik, hogy a férfinak olyan gondja van, amit nem tud megoldani.

A férfiak arról szoktak fantáziáim, hogy két nővel szeretkeznek.

Pontosan erről fantáziálnak a nők is: így legalább lenne kivel

beszélgetni, ha őurasága horkolni kezd.

Kevés olyan súlyos probléma van, amit a férfi nem tud megoldani egy pompás szexuális együttlétet követően. Kísérletekkel bizonyították, hogy a felgyülemlett szexuális vágy hallási, gondolkodási, autóvezetési és nehézgép-kezelői problémákat okoz a férfiaknál. Időzavar is bekövetkezhet, amikor három percet tizenötnek érez. Ha egy nő intelligens döntést vár egy férfitól, szex után vesse fel a kérdést, amikor a férfi tisztán tud gondolkodni.

Mit várnak a nők a szextől?

A férfi akkor érez nemi kielégülést, ha sikerült levezetnie a feszültségét. A nőnél épp fordítva van: neki azt kell éreznie, hogyan növeli benne fokozatosan az izgalmat a gyöngédség és beszélgetés, amit a férfitól elvár. A férfi ki akar ürülni, a nő fel akar töltődni. Az a férfi jó szerető, aki megérti ezt a különbséget. A legtöbb nőnek harmincpercnyi előjátékra van szüksége ahhoz, hogy felkészüljön a szexre. A férfiaknak harminc másodperc is elég, és már azt is előjátéknak tekintik, ha a lakásra fuvarozzák a nőt.

Először Ádám lett kész – minden férfira ez a jellemző.

Szex után a nőben szétáradnak hormonok, és kész keblére ölelni a világot. Simogatásra, összebújásra és beszélgetésre vágyik. A férfi viszont – ha ugyan nem aludt el rögtön – inkább elhúzódik tőle, felkel és „csinál valamit”: kicserél egy villanykörtét vagy kávét főz. Mindez arra vezethető vissza, hogy a helyzetet mindig uralni akaró férfi az orgazmus alatt átmenetileg elvesztette a kontrollt, amin a felkelés utáni tevékenységgel tud ismét úrrá lenni.

Miért hallgatnak a férfiak szex közben?

A férfiak egyszerre csak egyet tudnak csinálni. Amikor a férfinak merevedése van, nehezére esik beszélni, autót vezetni vagy másra figyelni, ezért általában nem is beszélnek szex közben. A nőnek néha a lélegzetvétel gyorsaságából kell rájönnie, hol tart a férfi. A férfi izgatónak tartja, ha a nő „csúnyán” beszél, azaz elmondja, mit tehetne vagy tesz majd vele, de csak a szex előtt, és nem közben! A férfi irányt téveszt (és elveszti merevedését), ha a nő szex közben próbál beszélgetni vele. Szex közben ugyanis a jobb agyféltekéjét használja, és az agy letapogatás során arra is rájöttek, hogy annyira leköti, amit csinál, hogy jóformán se lát, se hall.

A férfi csak akkor tud szex közben beszélgetni, ha átkapcsol a bal agyféltekéjére.

A nőnél párhuzamosan megy a szex és a beszéd.

A nő számára a beszéd az előjáték lényeges eleme, mert számára a szavak mindennél fontosabbak. Ha szex közben a férfi elhallgat, a nő rögtön úgy érzi, hogy már nem érdekli a férfit. A férfi mondjon szerelmes szavakat az előjáték során, hogy kielégítse a nő igényeit, a nő viszont jobb, ha hallgat szex közben. Elég, ha felkiáltásokat hallat, hogy ébren tartsa a férfi érdeklődését; a sok „Óóóó!” és „Áááá!” pozitív visszajelzés a férfinak, hogy jó irányba halad. Ha a nő szex közben beszél, a férfi kénytelen reagálni, és lőttek az egésznek.

A nő agya nem rendelkezik olyan beidegzéssel, ami a férfi agyához hasonlóan drámai módon reagálna a nemi vágy kémiai anyagaira. Szex közben a nő hallja a kintről beszűrődő hangokat, tisztában van a környezet változásaival, a férfi azonban csak egyre koncentrál, és semmi sem vonhatja el a figyelmét. Ebben az esetben a nő ősi fészekőrző ösztöne aktivizálódik: figyeli a hangokat, nehogy valami vagy valaki odasettenkedve elorozza a kicsinyeit. Nem egy férfi tudja, milyen vitát válthat ki, ha arra akarja rávenni a nőt, hogy nyílt terepen, vékony falú szobában vagy nyitott ajtó mellett szeretkezzen vele. Ez a tény egyben arra is rávilágít, hogy a legtöbb nő titkos vágyálma miért éppen az, hogy nyilvános helyen szeretkezzen.

Céltárgy: az orgazmus

„Amikor dugni akar, használ, aztán megfeledkezik rólam. Gyűlölöm, hogy tárgynak tekint!” – Ilyesmit férfi sohasem ejtene ki a száján. A férfi számára a kielégülés kritériuma az orgazmus, és abban a tévhitben ringatózik, hogy a nőnél is így van ez. – Hogyan érezhet orgazmus nélkül kielégülést? – csodálkozik a férfi. Képtelen a nő helyzetébe képzelni magát, ezért a nő orgazmusával méri, hogy ő, a férfi mennyire jó szerető. Elvárása nagy nyomást gyakorol a nőre, akinek orgazmust kell produkálnia, ami nemhogy elérné a férfi által kívánt célt, de egyenesen csökkenti orgazmusának esélyét. A nő igénye a meghittség, melegség, az örömteli szexhez való előkészítés; az orgazmust nem célnak, hanem mintegy külön plusznak tekinti. A férfinak minden alkalommal orgazmusra van szüksége, a nőnek nem. A férfi a nőben mint valamiféle szexuális tükörben látja önmagát, és órákig képes dögönyözni, mert azt hiszi, neki is erre van szüksége. Ha megtekinted a következő grafikont, és tanulmányozod a női nemi vágy éves viszonylatban ábrázolt hullámvölgyeit és hegyeit, láthatod, hogy a csúcsok (amikor a nő nagy valószínűséggel orgazmusra vágyik), a peteérés ideje körül vannak, a hullámvölgy pedig arra az időszakra esik, amikor inkább sok ölelgetésre, nem szex-orientált dédelgetésre vágyik.

A legtöbb férfi arról fantáziái, hogy egy ismeretlen, buja nő le akar feküdni vele. A férfi ekkor kielégíti a nő minden vágyát. A férfi azzal méri, mennyire jó szerető, hogy mindvégig ellenőrzi a nő kielégülési szintjét és a nő reakcióiból következtet arra, milyen jó a teljesítménye.

A férfiak nem játszók meg az orgazmust: ilyen pofát egyikük sem vágna szándékosán.

A férfiak többsége szex közben képtelen ráhangolódni a nő legbensőbb érzéseire és érzelmeire, s talán ezért is helyez akkora hangsúlyt a férfi a nő orgazmusára. Ezzel bizonyítja maga előtt, hogy jó munkát végzett, eredményt ért el. A férfiak általában nem értik, hogy a kötelező orgazmus a férfiúi siker ismérve, s nem feltétlen így van ez a nők esetében is. A nő számára az orgazmus plusz örömforrás, nem a szeretkezés mércéje.

Mitől indulunk be?

A következőkben azt soroljuk fel, hogy a két nem mit talál izgatónak; ebből is kitűnik, hogy a férfiak és a nők nem értik egymás szexuális igényeit. A sorrend hűen tükrözi a férfi és a nő eltérő agyi beállítottságát. A férfi vizuális, és szexet akar. A nő inkább auditív, és érzésre, romantikára, érintésre vágyik.

Mitől indul be a nő?

1. A romantikától

2. A kötöttségtől

3. A kommunikációtól

4. A bizalmasságtól

5. A gyöngéd simogatástól

Mitől indul be a férfi?

1. A pornográfiától

2. A meztelenségtől

3. A szexuális változatosságtól

4. A csábos fehérneműtől

5. A nő elérhetőségétől

A férfi biológiai feladata, hogy minél több egészséges nőt hajtson fel és ejtsen teherbe. A nő biológiai szerepe a gyermekek kihordása, megszülése és olyan partner kiválasztása, aki mindaddig mellette van, amíg fel nem neveli a gyerekeket. Mindkettőjüket ősi ösztönök hajtják, jóllehet olyan korban élnek, amelyben a fennmaradás érdekében végzett nemzés többé már nem meghatározó. Ezért találja a nő olyan izgatónak a kötöttséget; a románc azzal a ki nem mondott reménnyel kecsegtet, hogy a férfi leendő gyermekeiket kész felnevelni. Azért is vágyik a nő monogámiára, mely a kérdésről a következő fejezetben bővebben is szó lesz.

A nő annyi joggal bírálhatja a férfi vizuális vágykeltés iránti igényét, mint a férfi azt, hogy a nő beszélgetni vagy vacsorázni akar vele. A megoldás az, ha mindkettőjük megkapja, amit akar.

Egymáshoz közeledve

A férfit felizgató dolgokat mocskosnak, undorítónak, durvának vagy perverznek szokták minősíteni, különösen a nők. A nőt nem azok a dolgok ajzzák fel, amik a férfi felsorolásában szerepelnek, mint ahogyan a férfit sem azok, amiket a nő tart izgatónak.

A közvélemény általában könyvekben, filmeken és hirdetéseken dicsőíti a nőket stimuláló dolgokat, és pornográfnak vagy trágárnak minősíti azt, ami a férfit hozza izgalomba. Biológiai szempontból azonban mindkettőjüknek izgalomra van szükségük. A férfiak a közvélemény kritikája miatt rejtegetik Playboy-magazinjaikat és tagadják, hogy titkon fantáziálnának.

Sok férfi vágya beteljesületlen marad, és sokukat gyötör bűntudat vagy restelkedés.

Ha a férfiak és a nők megértik vágyaik eredetét és kialakulásának történetét, könnyebbé válik számukra, hogy neheztelés, harag vagy bűntudat nélkül közeledhessenek egymáshoz. Senkinek sem szabadna olyasmit tennie, ami a másik számára elfogadhatatlan, viszont nagy lépést tehetünk a szeretetteljesebb kapcsolat felé, ha nyíltan megbeszéljük egymással szembeni elvárásainkat. A férfinak meg kell értenie, hogy kisebb erőfeszítésbe kerül egy romantikus vacsora vagy az otthontól távol eltöltött hétvége megszervezése, mint a nő számára az, hogy harisnyatartóban hintázzon a csilláron.

Az ajzószerek mítosza

A mindenütt népszerűsített több százféle afrodiziákum közül egyetlen mesterségesen előállított sem éri el a kívánt hatást. Egyfajta placebóként működnek, vagyis ha hiszünk abban, hogy serkentik a nemi vágyat, akkor valószínűleg úgy is lesz. Néhány ajzószernek minősülő készítmény egyenesen gátolja vagy visszafogja a nemi vágyat, főként ha veseirritációt, viszketést vagy kiütést okoz. A legmegbízhatóbb ajzószerek a fenti felsorolásokban találhatók.

A férfiak és a pornó

A férfiak odavannak a pornóért, a nők nem. A férfiakat vonzza, hogy egyértelmű formákat lát, bujaságot és szexet, mert ezek biológiai ösztöneire hatnak, míg a nők általában az érzéketlen férfiak által megalázott nőiességet látják az ilyesmiben. A kutatások szerint nincs összefüggés a pornográfia és a szexuális bűncselekmények között. Az viszont elképzelhető, hogy kárt okozhat egyes férfiak és nők lelkében, mivel a férfit olyan csődörként mutatják be, aki órákon át eszementen képes dugni a mindig mindenre kapható nőt, ami jelentős hatással lehet a férfi önmagával szemben támasztott téves elvárásaira is.

Mi a különbség az erotikus és a perverz között?

Erotikus az, amikor egy tollal csiklandozod magad.

Perverz az, amikor egy egész csirkével.

A pornográfia azt sugallja, hogy a nőket ugyanazok a vizuális és fizikai stimulálási kritériumok jellemzik, mint a férfiakat, sőt ha lehet, nemi vágyuk még a férfiakét is meghaladja. A pornográfia a nőkre is káros hatással lehet: súlyos csapást mérhet önbecsülésükre, hogy szexuális játékszerként vagy olyanokként ábrázolják őket, akik a valóságosnál kiéhezettebben vágynak a szexre. A 18-23 éves korosztály körében végzett felmérés szerint a férfiak 23%-a úgy érzi, hogy szexuális élete nem olyan jó, mint amit a filmeken, tévében vagy magazinokban lát, miközben a nők 62%-a a médiában bemutatottal azonosnak vagy jobbnak ítéli nemi életét. Ebből is látható, a férfiak sokkal teljesítménycentrikusabbak, mint a nők.

Vannak-e fehérmájú nők?

Ha földönkívüliek szállnának le a Földre, és képeslapokból, filmekből és könyvekből akarnának a férfiakról és a nőkről tájékozódni, egykettőre úgy döntenének, hogy az emberi faj nőstényei erősen szexuális beállítottságúak, akik egyik orgazmust a másik után érik el, és egyszerűen nem tudnak betelni a szexszel. Ha a földönkívüliek ezek után elolvasnának vagy megnéznének egy nálunk átlagosnak számító pornográf terméket, bizonyosra vennék, hogy a nőkre a kielégíthetetlen szexuális étvágy jellemző, és bármikor, bármilyen körülmények között képesek bármelyik férfival vadul közösülni. A média legalábbis ilyennek állítja be az ideális nőt. A valóságban azonban a telhetetlen, szexmániás nő pusztán a férfiak képzeletében létezik, és a teljes női népességnek 1%-át sem teszi ki. A modern nőnek még azt is nehezére esik elhinni, amikor a férfi azt mondja neki, hogy szereti meztelenül látni. A fehérmájú nőről alkotott ábrándkép rendszerint csak korunk férfijára és nőjére hat, hiszen szüleik és nagyszüleik életében nem szerepelt a férfiakat megszégyenítő nemi vággyal rendelkező nőideál. A modern nő nehezen tud megfelelni a média által mesterségesen létrehozott szexuális képzet keltette várakozásnak: abnormálisnak, sőt frigidnek érzi magát. A férfiakkal elhitették, hogy a nők nemi étvágya kielégíthetetlen, emiatt a férfiak dühösek és csalódottak, ha a nő nem kezdeményezi elégszer a szexet. Amikor a képeslapokban ilyen szalagcímek ordítanak rájuk, hogy „Öt nap alatt sorozatos orgazmust garantálunk!” vagy „Hogyan vigyünk ágyba egy európai férfit?” vagy „Tantrikus szex: órákon át egyfolytában” vagy „Három év alatt háromszáz szeretőm volt!”, netán „Hogy őrizzük meg a merevedést egész éjjel?”, nem csoda, hogy a férfiak és nők abba a tévhitbe ringatják magukat, hogy a többi nőnek csak a szex jár a fejében.

A női egyenjogúsági mozgalom felszabadította ugyan a modem nőt a szexualitással

kapcsolatos kötöttségek alól, de ez nem növelte alapvetően nemi étvágyát.

A nők nemi ösztöne évezredek óta nem sokat változott; az egyetlen változás talán csak az, hogy ma már nyíltan beszélhetünk erről. A modern nő szexuális étvágya bizonyára semmiben sem különbözik anyjáétól vagy nagyanyjáétól, csakhogy az idősebb generációk elnyomták nemi ösztöneiket és biztos, hogy nem beszéltek róluk. Mielőtt a fogamzásgátló tabletta felbukkant volna, biztosan sokkal nagyobb volt a szexuális frusztráció. De nem annyira, mint ahogy a média manapság el akarja velünk hitetni.

Világosban vagy sötétben?

A férfi – mint tudjuk – a szex tekintetében vizuális beállítottságú. Formákat, domborulatokat, meztelenséget, pornográfiát akar látni. Kinsey kutatásai szerint a nők 367c-ával szemben a férfiak 76%-a állítja, hogy felgyújtott villany mellett szeret szeretkezni. A nőket általában nem izgatja annyira a meztelenség, hacsak romantikus vagy erotikus jelenetben egy meztelen párt nem látnak. Amikor egy férfi meztelenül lát egy nőt, nemi izgalmat érez és felajzott lesz. Ha egy nő pillant meg egy meztelen férfit, rendszerint halálra neveti magát.

A nők a szavakért és érzésekért rajonganak. Sötétben vagy félhomályban szeretnek szeretkezni, esetleg lehunyt szemmel, mert a nő fejlett érzékelésének éppen ez felel meg. A gyöngéd simogatás, az érzéki érintések és a fülbe suttogott kedveskedések minden nőt felajzanak. A képeslapokban egyre-másra tűnnek fel, majd le a férfi aktfotók, miközben a női magazinok azt próbálják megetetni velünk, hogy a nők manapság épp úgy odavannak a férfi aktfotókért, mint a férfiak a női aktokért. Ám ezek a kihajtható meztelen fotók olyan gyorsan vesztik el népszerűségüket, ahogy megszerezték, és a felmérések szerint csupán egyetlen réteget nem hagynak hidegen: a meleg férfiakat.

A legtöbb nő azért szeret sötétben szeretkezni,

mert nem bírja elviselni az elélvező férfi látványát.

A férfiak azért szeretnek világosban szeretekezni,

mert így a forró pillanatokban sem téveszti kel a nő nevét.

Bár az 1990-es évek végen a félmeztelen férfiakat ábrázoló falinaptárak eladása nőtt, sőt túlszárnyalta a meztelen női naptárak eladását, a nőket célzó pornó nem hozott anyagi sikert a gyártóknak. A naptárvásárlók három kategóriára oszlottak: a tinédzser lányokra, akik kedvenc popénekesüket vagy filmszínészüket szeretik a falon látni, olyan nőkre, akik meg akarták tréfálni a barátnőjüket, valamint a meleg férfiakra.

TIZEDIK FEJEZET

Házasság; szerelem, romantika

Már hosszú időszak óta élünk párkapcsolatban, ami azt jelenti, hogy egy férfi egy nővel él együtt. Ebben a felállásban a férfi megtartotta maga mellett a kedvenc nőjét, és ha anyagilag megengedhette magának, több nőt is etethetett mellette, nem is szólva egy sor alkalomszülte szexuális kapcsolatról.

A modern házasságot a zsidó-keresztény eszmények jegyében találták ki, és egyetlen világosan megfogalmazott célja volt: a vallási toborzás. Rávettek két felnőttet, hogy a magasabb rendű Istennek engedelmességet fogadva szabályokhoz tartsák magukat, miáltal leszármazottaik automatikusan ebbe a vallásba születnek majd. Amikor azonban valamilyen emberi tevékenységet bonyolult rítusok és nyilvános deklarációk kísérnek, az rendszerint ellentmond biológiai énünknek, és csak arra jó, hogy olyasmire vegye rá az embereket, amit normális körülmények között sohasem tennének meg.

A madaraknak nincs bonyolult szertartásra szükségük, hogy „összeházasodjanak” – ez a természetes biológiai állapotuk. Hasonlóképpen életképtelen ötlet volna, rávenni egy amúgy poligám kost, hogy egy életre lekösse magát egyetlen jerke mellett. Ezzel persze nem azt akarjuk állítani, hogy a házasságnak nincs helye a modern társadalomban. Mi, a szerzők is házasok vagyunk, de fontosnak érezzük, hogy tisztában legyünk a házasság történetével és biológiai felépítésünkhöz fűződő kapcsolatával.

Miféle előnnyel jár a férfiak számára a házasság? Evolúciós alapjainkat tekintve semmilyennel. A férfi olyan, mint egy kakas, akinek nincs más vágya, minthogy genetikai magját minél szélesebb körben és minél gyakrabban elhintse. A férfiak mégis rendre megházasodnak, az elváltak újranősülnek vagy pszeudoházasságban élnek. Ez pedig azt jelenti, hogy a társadalom bámulatosan ért ahhoz, hogy megfékezze a biológiailag promiszkuitást kedvelő férfiakat.

A szex az az ár, amit a nők a házasságért fizetnek.

A házasság az az ár, amit a férfiak fizetnek a szexért.

Arra a kérdésre, hogy: „Mit nyerhet a házassággal?”, a férfiak többsége olyasmit motyog, hogy biztos révet, főtt ételt az asztalon és kivasalt ruhát. Alapjában véve az anyjuk és egy házicseléd kereszteződésére vágynak. A pszichoanalitikus Sigmund Freud szerint az ilyen férfiak rendszerint anya-fiú kapcsolatban vannak a feleségükkel. A férfiaknak csupán 22%-a emlegeti úgy a feleségét, mint a legjobb barátját. A férfiak többségének legjobb barátja egy másik férfi, mivel két férfi mindig jól megérti egymás gondolatmenetét. A nők arra kérdésre, hogy ki a legjobb barátjuk, 86%-ban azt válaszolják, hogy egy másik nő, más szóval olyasvalaki, akinek hasonló az agyi beidegződése.

Amikor a férfiak oltár elé járulnak, sokuk ezt a pillanatot a szex jövendő „terülj asztalkája” kezdetének tekinti, ám ez a házasságot megelőzően soha meg nem vitatott elvárásuk nem egyezik azzal, amit a nők gondolnak. A felmérések szerint a nős férfiak mégis többet szeretkeznek, mint az egyedülállók: a 25-50 közötti férfiak átlagosan hetente háromszor, míg az egyedülállók mindössze fele szeretkezik ennyiszer. Az egyedülálló férfiak átlagban heti egyszeri alkalomnál is kevesebbszer szeretkeznek. 1997-ben Ausztráliában az egyedülálló férfiak 21%-a a felmérés évében egyáltalán nem szeretkezett, és a nős férfiak 3%-a sem. Mint már említettük, a szex nagyszerű hatással van az egészségünkre. A nőtlen vagy megözvegyült férfiak között az idő előtti halálozási arány is nagyobb, mint a nős férfiak között.

Miért igényli a nő a monogámiát?

Bár jogi szempontból a nyugati társadalmakban a házasság fogatlan tigrissé vált, a legtöbb nő és az emberek 91%-a ma is igényli és ambicionálja a házasságot. A nő számára ugyanis a házasság deklarálja a világ felé, hogy a férfi „kivételesnek” tartja őt, és monogám kapcsolatra akar lépni vele. A „kivételesség” érzete olyan drámai hatással van a női agy vegyi reakcióira, hogy kutatási eredmények szerint a hitvesi ágyban megélt női orgazmusok száma négyszer-ötször, a monogám kapcsolatban kétszer-háromszor több, mint a futó kapcsolatokban.

Az idősebbek úgy vélik, a fiatalok idejétmúlt intézménynek tekintik a házasságot. Egy 1998-ban végzett felmérés, ami 2344, 18-23 év közötti főiskolai hallgatóra és hallgatónőre terjed ki, és a nemek között egyenlően oszlott meg, ennek az ellenkezőjét bizonyította. Amikor a házastársi kötöttségről kérdezték őket, a férfiak 70%-ával szemben a nők 84%-a azt válaszolta, hogy egy nap házasságot akar kötni. A férfiaknak mindössze 5%-a, a nőknek 2%-a vélekedett úgy, hogy a házasság már meghaladott intézmény.

A két nem 92%-a a barátságot fontosabbnak tartotta a szexuális kapcsolatnál. Arra a kérdésre, hogy hajlandóak-e életük hátralevő részét egyetlen ember mellett leélni, a nők 86%-a igenlő választ adott, míg a férfiaknak csak 75%-a szavazott a házasság mellett. A párok 35%-a vélte csak úgy, hogy a mai kapcsolatok jobbak, mint szüleik nemzedékéé. A nők elsők között említették a hűséget; a harminc év alattiak 44%-a kijelentette, hogy rögtön szakítana, ha a férfi hűtlen lenne, ez a szám azonban a harmincas nők között 52%-ra csökkent. A negyvenes nők 28%-a volt a szakítás mellett, a hatvanas nőknek azonban csak 12%-a. Mindez arra mutat, hogy minél fiatalabb egy nő, annál kevésbé bocsát meg az elkujtorgó férfinak, és értékrendjében annál jelesebb helyen áll a hűség és a monogámia.

Ezt a különbséget a legtöbb férfi soha nem fogja megérteni. Többségük úgy hiszi, hogy egy futó kaland nincs hatással a tartós kapcsolatára, mert a férfiak agyában a szexet könnyen külön lehet választani a szerelemtől. A nő számára azonban a szex és a szerelem elválaszthatatlanok. Az, hogy egy férfi szexuális viszonyt folytat egy másik nővel, végső megcsalatásnak tűnik a nő szemében, és alapos ok a szakításra.

Miért nem bírja a férfi a kötöttséget?

A nős vagy tartós kapcsolatban élő férfi titkon mindig úgy véli, hogy az egyedülálló férfiak élete izgalmasabb és szexben bővelkedő. Vad bulikat, kalandos, kötöttségtől mentes együttléteket és meztelen szupermodellekkel zsúfolt pezsgőfürdőket lát képzeletben. Attól tart, hogy elmulaszt egy csomó lehetőséget, és végleg lemarad mindenről. Az sem számít, hogy amikor még nem volt nős, ilyen lehetőségek akkor sem kínálkoztak. Már elfelejtette azokat az estéket, amikor egyedül ücsörgött otthon, konzervdobozból kanalazta a hideg babfőzeléket, bulikon a barátai előtt égették le a nők, és hosszú időn át kénytelen volt szex nélkül meglenni. Folyton azon rágódik, hogy a kötöttség egyenlő a lehetőségek elmulasztásával.

A férfiak addig akarnak várni, amíg megtalálják az igazit,

aztán egyszerre azt veszik észre, hogy nem ő, hanem az öregség jött el.

Hol fészkel a szerelem az agyban?

A New Jersey-i Rutgers Egyetem antropológusa, dr. Helen Fisher úttörő jellegű kutatást végzett agyletapogatással, hogy meghatározza az agyban a szerelem helyét. Kutatásai ugyan még kezdeti stádiumban vannak, de már sikerült három érzelemtípus helyét meghatároznia az agyban: a kéjvágyét, a rajongásét és a ragaszkodásét. Mindegyiknek megvan a maga sajátos kémiai reakciója, ami vonzalom esetén az agyról készített képen világosabb foltot mutat. Biológiailag a szerelem e három komponense a fejlődés során a szaporodás biztosításának létfontosságú funkcióját szolgálja. Amint megtörténik a fogantatás, a rendszer deaktiválja magát és a szerelem folyamata leáll.

Az első stádium, a kéjvágy, a korábban már említett fizikai és nem verbális vonzalom. „A rajongás az a stádium”, írja Fisher, „amely során valaki állandóan eszünkbe jut, és képtelenek vagyunk másra gondolni. Agyunk szerelmesünk pozitív tulajdonságaira összpontosít, és figyelmen kívül hagyja rossz szokásait.”

A rajongás célja, hogy az agy megpróbáljon kapcsolatot kiépíteni a potenciális partnerrel, és ez olyan hatalmas érzés, hogy gyakran hihetetlen eufóriát okoz. Ha valakit visszautasítanak, az eufóriából mérhetetlen kétségbeesésbe zuhan, sőt megszállottá válhat. Szélsőséges esetekben ez az érzés akár gyilkossághoz is vezethet. A rajongás stádiumában több erős kémiai anyag szabadul fel az agyban, amelyek feldobottságot okozhatnak. A doamin általános jó közérzetet biztosít, a feniletilamin növeli az izgalmi szintet, a szerotonin érzelmi stabilitást hoz létre, míg a noradrenalin azt az érzést váltja ki, hogy minden elérhetünk. Szexuális szenvedélybetegnek az a személy számít, aki nem tud meglenni a rajongási stádium hormonális koktélja nélkül, és állandó feldobottsági állapotra vágyik. A rajongás azonban átmeneti érzés, átlagosan háromtól tizenkét hónapig tart, mely az időszakot sokan tévesen a szerelemmel azonosítják. Ők valójában a Természet biológiai trükkjének áldozatai; a Természet így akarja garantálni, hogy a férfi és a nő annyi ideig maradjon együtt, amíg létrejön a fogantatás. A rajongási stádium veszélye, hogy a szerelmesek azt hiszik, nemi vágyuk tökéletesen azonos, de ez csak azért érzik így, mert ebben az időszakban szinte ki sem szállnak az ágyból. A nemi vágy terén megnyilvánuló különbségek csak később jelentkeznek, miután a rajongási stádium lecsengett és megkezdődik a ragaszkodási stádium.

A rajongás a Természet biológiai trükkje;

ezzel garantálja a férfi és a nő fogantatásig való együtt maradását.

Amikor a rajongás után feldereng a valóság, a partnerek egyike vagy mindketten kölcsönösen elfordulnak a másiktól, vagy pedig bekövetkezik a harmadik stádium, a ragaszkodás, melynek célja egy együttműködéssel járó kötöttség kiépítése, amely elég hosszú ideig tart ahhoz, hogy felneveljék a gyerekeket. Fisher a további kutatások és az agyszkennerek gyors technológiai fejlődése következtében azt reméli, hogy hamarosan megtalálja azt a képletet, mely segít megérteni férfiaknál és nőknél az agy szerelmi és emocionális központjainak elhelyezkedéséi. E három stádium megértése révén könnyebb lesz megbirkózni a rajongási szakasszal, és felkészülni az esetleges kiábrándulásra.

A szerelem. Miért zúgnak bele a

férfiak és miért szakítanak a nők?

A szerelmet ellentmondásos érzésnek tekintik, ami különösen igaz a férfiak esetében. A férfiakat elönti a tesztoszteron, és könnyen belesodorja őket a szerelem testi vágyakozás szakaszába. A rajongási szakaszban is magas szinten álló tesztoszteron miatt többségüknek fogalma sincs, merre hány óra. Az ébredés sokukra súlyos csapást mér. A tegnap éjféltájban még oly izgalmas nő másnap, amikor felkel a nap, már közel sem olyan vonzó, és még kevésbé intelligens. De mert az érzelmi és logikai központok a női agyban jobban kapcsolódnak egymáshoz, és mert a nőnek a tesztoszteron alacsony szintje miatt nem borult el úgy az agya, mint a férfié, könnyebben meg tudja ítélni, hogy a férfi potenciálisan alkalmas partner e számára. Krre vezethető vissza, hogy a legtöbb kapcsolatban a nők kezdeményezik a szakítást, és a férfiak rendre nem értik, miért is következett ez be. A nők szakításkor általában gyengéden viselkednek, még akkor is, ha ők hagyják ott a férfit. A szakítólevél végére valami kedves apróságot szoktak rajzolni, vagy azzal zárják soraikat, hogy mindig megőrzik a férfi iránti szerelem emlékét.

Miért képtelen kimondani

a férfi, hogy „szeretlek”?

A nő könnyen kimondja, hogy „szeretlek”. Agybeidegződése révén az ő világa érzésekből, fellobbanásból, kommunikációkból és szavakból tevődik össze. A nő tudja, hogy amikor szerelem, vágy és imádat veszi körül és a ragaszkodási szakaszban van, akkor valószínűleg szerelmes, de a férfi nem egészen tudja, mi is a szerelem, és könnyen összekeverheti a kéjvágyat és rajongást a szerelemmel. Ő csak azt tudja, hogy folyton együtt lenne a nővel... Ez lenne a szerelem? Gondolkodását elködösíti a tesztoszteron, állandó merevedése van és képtelen tisztán gondolkodni. Sokszor a kapcsolat kezdete után évekkel ismeri csak fel, hogy szerelmes volt, de ezt is csak visszatekintve. A nő azonnal tudja, mikor szeret ki valakiből, és ezért legtöbbször ő szakít.

A legtöbb férfinak kötöttség-fóbiája van. Retteg attól, hogyha kimondja „szeretlek”, azzal élete hátralevő részére gúzsba köti magát, és lőttek a meztelen szupermodellekkel teli pezsgőfürdőnek.

A nők tudják, mikor múlik el a szerelem.

Ezért általában ők vetnek véget a kapcsolatnak

Ha már a férfi elszánja magát, hogy kimondja ezt a szót, a legszívesebben az egész világban szétkürtölné. Többségük észre sem veszi, hogy e szó kimondása után a nő orgazmus-aránya meredeken emelkedni kezd.

Hogyan tudja a férfi

különválasztani a szerelmet a szextől?

Ritkábban fordul elő, hogy egy boldog házasságban élő nő félrelép, férfiaknál viszont ez igen gyakori jelenség. A viszonyok 90%-át férfiak kezdeményezik, de több mint 80%-ának a nők vetnek véget. Ennek az az oka, hogy amikor a nő kezdi belátni, hogy a viszony nem kecsegtet tartós érzelmekkel és csak testi síkon marad, szabadulni akar. A férfi agya azonban el tudja választani a szerelmet a szextől, és kategorikus működése miatt mindennel külön tud foglalkozni, ezért egyszerre csak egy dologra koncentrál. Így azután gyakran boldog egy jó testi kapcsolatban, ami minden figyelmét leköti. Egyelőre még nem világos, hogy a szerelem hol fészkel az agyban, de a kutatások arra mutatnak, hogy a nő agyában a szerelem és a szex között idegpályák hálózata létezik – a hipotalamusz –, és a szerelem központját aktivizálni kell, mielőtt a szexuális központ bekapcsolódna. A férfiaknál úgy tűnik, nincsenek meg ezek az idegpályák, ezért külön tudják kezelni a szexet és a szerelmet. A férfi szemében a szex az szex, a szerelem az szerelem, és néha előfordul, hogy a kettő egybeesik.

Amikor egy nő azon kap egy férfit, hogy viszonya van, az első kérdése: „Szereted azt a nőt?”, mire a férfi ezt válaszolja: „Nem, pusztán fizikai kapcsolat volt, nem jelent semmit”. Ez sok esetben megfelel az igazságnak, hiszen a férfi el tudja választani a szexet a szerelemtől. Beidegződése miatt a nő agya sem megérteni, sem elfogadni nem tudja a választ, ezért sok nő képtelen hinni a férfinak, aki azt mondja, hogy ez nem jelentett semmit, hiszen a nő számára a szex egyenlő a szerelemmel. A nő úgy gondolkodik, hogy nem is annyira a másik nővel folytatott szex fizikai aktusa bántja, mint inkább a férfival kötött érzelmi szerződés felrúgása és a férfiba vetett bizalmának elárulása. Amikor egy nő lép félre és azt mondja, hogy nem jelentett neki semmit, valószínűleg hazudik. A nő ugyanis csak akkor lépi át a határt és folytat szexuális kapcsolatot, ha már érzelmek fűzik a másik férfihoz.

A nők számára a szerelem és a szex elválaszthatatlanok.

A kettő egy és ugyanaz.

A nő szerelmeskedik a férfi szeretkezik

A köztudat szerint a nő szerelmeskedik, a férfi szeretkezik. A férfi szexnek nevezi a szexet, a nő azonban negatívan reagál erre a szóra, mivel az ő definíciója szerint a dolog másként áll. A nő „szerelmeskedik”, ami azt jelenti, hogy éreznie kell, hogy szeretik és szerelmet kell éreznie partnere iránt. A nők többsége a szerelem nélküli szexuális aktust indokolatlan cselekedetnek tartja, mivel a női agy beidegződése nem azonosul ezzel a kettősséggel.

Amikor a férfi szexet emleget, néha csak testi kapcsolatra gondol, de ez nem azt jelenti, hogy ne szeretné a nőt.

– Hált ön együtt ezzel a nővel?

– Egy szemhunyásnyit sem, bíró úr!

Amikor a férfi „szerelmeskedni” akar, továbbra is szexnek nevezi a dolgot. E szóhasználatnak negatív hatása lehet a nőre, a férfi azonban nem szívesen használja a „szerelmeskedés” kifejezést, mert úgy érzi, félrevezeti a nőt vagy színlel, hiszen néha csak a szexre vágyik. Ha a férfiak és nők megértik egymás elképzeléseit, és megegyezésre jutnak abban, hogy nem kritizálják egymás szóhasználatát, eggyel kevesebb gond terheli a kapcsolatukat.

Miért ő a legszebb?

A Kinsey Intézetben végzett kutatásokból az derül ki, hogy a szeretkezés alatt a férfi aszerint látja a nőt, hogy milyen mély érzéseket táplál iránta. Ez azt jelenti, hogy testileg igen vonzónak találja őt, ha szerelmes belé, még ha mások Michelin-babának látják is a nőt. Ugyanakkor kevésbé tart vonzónak egy olyan nőt, akit már nem különösebben szeret, még akkor is, ha minden férfi megfordul utána az utcán. Ha egy nő izgató hatással van egy férfira, lényegtelen, milyen széles a csípője. A férfi úgyis tökéletesnek fogja látni. Ez is azt mutatja, hogy míg a megismerkedéskor a férfinál első helyen szerepel a nő testi vonzereje, hosszú távon a nő vonzerejének jelentős részét a szeretetteljes, testet-lelket melengető partnerkapcsolat teszi ki, amint ezt a 9. fejezetben olvasható felmérések is igazolják. A nő ezzel szemben egészen másként ítéli meg a férfi vonzerejét. Ezzel kapcsolatban érdekes tanulmányokat végeztek az egyedülállók által látogatott bárokban. A kutatók arra a következtetésre jutottak, hogy az idő előrehaladtával a magányos férfiak egyre vonzóbbnak látták a magányos nőket. Egy este hétkor a tízes skálán Ötösre értékelt nő éjjel fél tizenegykor már hetest kapott, éjfélkor nyolc és felet (a pontozásra valószínűleg az alkoholszint is kihatott). A nők viszont éjfélkor is ötösre értékelték az este hétkor is ugyanannyira értékelt férfit.

A nő, aki este hétkor ötösre értékel egy férfit – függetlenül attól,

hogy közben mennyit ivott – éjfélkor is ugyanúgy értékeli majd.

Az alkohol tehát nem növeli a férfi vonzerejét, sőt egyes esetekben akár csökkenti is. A nők még mindig a férfi megjelenése fölé helyezik azt, hogy lehetséges partner válhat-e belőle, és ez független az időponttól vagy az elfogyasztott alkohol mennyiségétől. A férfi szemében viszont aszerint nő a lehetséges szexuális partner vonzereje, hogy mennyi esélyt ad arra, hogy eleget tegyen hivatásos spermadonor szerepének.

Vonzzák-e egymást az ellentétek?

1962-ben egy áttörésnek számító tanulmányban a tudósok közzétették azt az eredményt, miszerint hasonló értékrendű, érdeklődésű, hozzáállású és felfogású emberekhez vonzódunk, és ők azok, akikkel azonnal egymásba szeretünk. Az ezt követő tanulmányok fényt derítettek arra, hogy ilyen adottságok mellett a szerelmeseknek nagyobb az esélyük, hogy kapcsolatuk tartós lesz. Az is igaz viszont, hogy a túl sok hasonlóság is unalmassá válhat. Hogy a szerelem érdekes maradjon, pontosan annyi különbségre van szükségünk, ami kiegészíti saját egyéniségünket, de nem zavarja életmódunkat. Egy magának való férfi könnyen vonzódhat egy társaságkedvelő nőhöz, míg egy aggodalmaskodó nő a könnyed, higgadt természetű partnert kedveli.

A fizikai ellentétek vonzása

Ha megnézzük bármelyik tanulmányt vagy felmérést, amely arról szól, hogy mi vonz bennünket fizikailag a másik nemhez, azt láthatjuk, hogy a miénkkel ellentétes testi vonásokat részesítjük előnyben. A férfiak azt szeretik, ha ott, ahol ők kemények és laposak, a nőn lágyság és domborulat van. A férfiak ezért kedvelik a széles csípőjű, darázsderekú, hosszú lábú és gömbölyű mellű nőket, hiszen ezekkel a tulajdonságokkal ők sosem büszkélkedhetnek. A férfiak azt is szeretik, ha a nőnek kisebb az álla, orra és lapos a hasa, mivel rájuk általában az ellenkezője jellemző.

A nők is az ellentétességet tartják vonzónak a férfiban, többek között a széles vállat, keskenyebb csípőt, izmosabb lábakat és karokat, markáns állat és vaskos orrot. Van azonban néhány érdekes kivétel is. Egyes tanulmányok olyan férfiakat is találtak, akik nem isznak alkoholt és szeretik a kis mellű nőket. A nagy mellű nők a rövid orrú férfiakat szeretik, és a nagy orrú férfiak általában lapos mellű nőkkel járnak. Az extrovertált férfiak a nagyon nagy mellű nőket részesítik előnyben.

A titok nyitja: a csípő-derékbőség arány

Ha visszatekintünk az elmúlt évszázadokra és megnézzük, hogyan változott ezalatt az idő alatt a férfiak ízlése, azt látjuk, hogy a nagydarab, dús idomú XVI. századi nőktől a babkarókra inkább hasonlító csontsovány szuper-modellekig jóformán mindentől beindultak. Egyetlen dolog maradt csak változatlan, mégpedig a nő csípő-derékbőség aránya, ami mindig megragadja a férfiak figyelmét. Azok, akiknek a derékbőségük a csípőbőség 70%-a a kutatások szerint termékenyebbek és jobb egészségnek örvendenek, mint a többi nő. A Cambridge-i Egyetemről dr. Devendra Singh különböző nemzetiségű férfiak körében végzett felmérést, és úgy találta, hogy a férfiak valószínűleg az idők kezdetén ösztönösen felismerték ezt az igazságot, s mára már teljesen bevésődött az agyukba.

A nők számára jó hír, hogy ha derék 67%-a a csípő 80%-ához aránylik, akkor még abban az esetben is felhívják magukra a férfiak figyelmét, ha öt-tíz kilóval több a súlyuk, mivel alapvetően a telt idomok számítanak.

A nők a világon mindenütt a kis és feszes

férfifeneket kedveli bár kevesen tudják, miért.

A nőknek még ma is a V-formájú, azaz széles vállú, keskeny derekú és erős karú férfiak tetszenek, vagyis a sikeres élelemszerző egykori fizikai jellemzői. A nők a világon mindenütt azt szeretik, ha a férfinak kis és feszes feneke van, bár kevesen tudják, miért találják olyan vonzónak ezt. Mi vagyunk az egyetlenek a főemlősök között, akiknek izomtól dudorodó feneke van, és ez kettős célt szolgál. Először is ettől tudunk felegyenesedni. Másodszor pedig a férfi nagyobb erővel tud szeretkezés közben behatolni, így nagyobb a megtermékenyülés esélye.

A férfiak és a romantika

Tévedés lenne azt hinni, hogy a férfiak ne akarnának romantikázni a nővel, ők csupán azzal nincsenek tisztában, hogy a romantika milyen központi kérdés a nő életében. A vásárolt könyveken jól lemérhetjük, mi iránt érdeklődünk. A nők évente milliókat költenek romantikus regényekre. A női magazinok fő témája a szerelem, romantika, mások szerelmi ügyei, valamint az, hogy miképp edzzünk, együnk és öltözködjünk másoknál jobban. Egy ausztrál felmérés szerint a szerelmes regényeket olvasó nők gyakrabban élnek házaséletet, mint azok, akik nem hódolnak ennek a szenvedélynek. A férfiak ezzel szemben milliókat költenek olyan könyvekre és képeslapokra, amikből egy sor térbeli képességgel kapcsolatos tárgyról technikai know-how-t sajátíthatnak el, így a számítógépektől az ősi élelemszerző foglalatosságokig, beleértve a horgászatot, vadászatot és a futballt.

Nem csoda, hogy amikor románcra kerül a sor, a legtöbb férfi rendszerint nem nagyon tud mihez kezdeni magával. Érthető, hiszen a modern férfinak e tekintetben sosem volt szerepmodellje. Apja sem tudta, mit tegyen, mivel ez a kérdés fel sem merült az életében. Egyik nemrégiben tartott konferenciánkon egy nő azt mondta, hogy megkérte a férjét, mutassa ki jobban az iránta érzett szerelmét, mire a férj lemosta és felfényezte a nő kocsiját. A születésnapjára kocsiemelőt vett az asszonynak, és a tizedik házassági évfordulójuk alkalmából egy pankrációmérkőzésre szóló jegyekkel lepte meg.

Soha ne feledd: a nő romantikus lélek. Élvezi a bort, a virágokat

és a csokoládét. Értesd meg vele, hogy te sem felejtetted

még el ezeket a dolgokat. Legalább beszélj időnként róluk.

Míg az európai férfi egy némileg eltúlzott romantikus nimbusszal büszkélkedhet, a világ más részein élő férfiaknak gőzük sincs róla, mi fán terem a romantika. Az előző férfinemzedékeknek elsősorban a mindennapi betevő előteremtésével kellett törődniük, így nem maradt idejük ilyen finomságokkal bíbelődni. A férfi agya amúgy is a technikai, és nem az esztétikai részletekre idegződött be. Nem mintha a férfiak nem igyekeznének, csak épp nem értik, mi abban a pláne, ha kisegítik a nőt a kocsiból, virágot küldenek, táncolni viszik, vacsorát főznek neki, vagy ha elfogyott, új tekercs vécépapírt készítenek oda. A nő egy új kapcsolatban romantikára és szerelemre vágyik. A szex csak mint nélkülözhetetlen velejáró kerül be a képbe. A férfiak általában a szexen keresztül kezdik meg az új kapcsolatot, és csak aztán nézik meg alaposabban, hogy van-e esély valami komolyabbra is.

Néhány holtbiztosan „romantikus”

tipp férfiak számára

A nők teli vannak ötletekkel, ha romantikáról és szerelemről van szó, a férfiak azonban többségükben tájékozatlanok e tekintetben. A férfi romantikus készségei – vagy azok hiánya – fontos szerepet játszanak abban, hogy a nőnek kedve lesz-e lefeküdni vele, ezért a következőkben közreadunk hat kipróbált és holtbiztos tippet, amelyek ma is épp úgy célravezetőek, mint ötezer évvel ezelőtt voltak.

Miből tudhatod meg, hogy egy férfi kész a szexre?

Abból, hogy lélegzik.

1. Teremts hangulatot! – Mivel tudjuk, hogy a nő igen érzékenyen reagál a környezeti hatásokra, érzékszervei fogékonyak a külső ingerekre, magától értetődik, hogy a férfinak figyelembe kell vennie a környezetet. A nőt ösztrogén hormonjai érzékennyé teszik a világításra: a félhomályban a pupillák kitágulnak és ez vonzóbbá teszi a partnereket, láthatatlanná a borhibákat és ráncokat. A nő kiváló hallását figyelembe véve fontos szerep jut a hangulatos zenének, és egy tiszta és biztonságos barlang mindig kellemesebb helyszín, mint az, ahova bármikor besétálhat a gyerek, vagy bárki. A nőknek a szexuális együttlét meghittségéhez ragaszkodása magyarázza azt, hogy a legtöbbjük miért fantáziái titokban arról, hogy nyilvánosan csinálja, míg a férfiak titkos ábrándja az, hogy egy idegennel szeretkezik.

2. Etesd meg! – Miután a férfi eredetileg élelemszerző volt, az ember azt gondolhatná, hogy eszébe jut, hogyha a nőt elviszi vacsorázni, ezzel női érzéseket ébreszthet benne. A nő számára ezért is olyan fontos esemény egy közös vacsora, még akkor is, ha nem éhes, mivel a férfi a vacsorával a nő jó közérzetéről és életben maradásáról gondoskodik. Annak, ha a férfi főz a nő számára, még mélyebb, velünk született jelentése van, mert mind a nőben, mind a férfiban elemi, ősi érzéseket hoz felszínre.

3. Gyújts tüzet! – A férfiak több százezer éven át gyűjtöttek fát és raktak tüzet, hogy felmelegítsék és megvédjék a nőt, ezért ez a tevékenység kellemesen hat a legtöbb nő romantikus énjére. Még ha gázkályha van is, amit a nő maga is könnyen meggyújthatná, a férfi gyújtsa be, ha romantikus hangulatot akar teremteni. Nem maga a tűz, hanem a nő igényeinek kielégítése az, ami magában hordozza jutalmát.

4. Vegyél virágot! – A legtöbb férfi nem érti, mi olyan érdekes egy csokor friss virágban. „Minek költsék annyi pénzt valamire, ami néhány nap múlva úgyis elhervad és a szemétbe kerül?”, gondolja sok férfi. A férfi logikus gondolkodásának inkább az felel meg, ha inkább cserepes virágot ad, ami állandó gondozás esetén nemcsak, hogy megmarad, de nyereséget is hozhat. A nő azonban nem így látja: ő egy csokor friss virágot akar. Néhány nap múlva a virágok elhervadnak és kidobja őket, ám helyükre a férfi mindig vehet újabb csokrot, és ismét kielégítheti a nő romantikus igényeit.

5. Vidd el táncolni! – Nem arról van szó, hogy a férfiak ne akarnának táncolni, csak éppen sokuk jobb agyféltekéjéből hiányzik a ritmus-érző idegközpont. Elég elmenni egy aerobic órára és megfigyelni a férfiakat – már ha vannak –, amint megpróbálnak ritmusra mozogni. Amikor egy férfi kezdő rock and roll vagy keringőórákat vesz, a tanfolyam végeztével bármelyik bulin odalesz érte az összes nő. A táncról egyszer azt mondta valaki, hogy a horizontális vágy vertikális aktusa és önmaga története: olyan rituálé, amely fejlődése során lehetővé tette a szoros férfi-női testkontaktust, amely az udvarlás bevezetője éppen úgy, mint más állatoknál.

6. Vegyél csokoládét és pezsgőt! – Ez a kombináció régóta a romantikus együttlét kelléke, bár kevesen tudják pontosan, miért. A pezsgőben olyan vegyi anyag van, amely más alkoholos italokból hiányzik, és növeli a tesztoszteronszintet. A csokoládéban feniletilamin van, amely a nő agyi szerelmi központját serkenti. A San Diegó-i Idegtudományi Intézettől Dániellé Piomella legfrissebb kutatásai arra az eredményre vezettek, hogy van három új vegyi anyag, az ún. N-aciletanolaminok, amelyek a női agyban az indiai vad kender-receptorokhoz kapcsolódnak, és a marihuánás feldobottsághoz hasonló érzést keltenek bennük. Ezek az anyagok megtalálhatók a keserű csokoládéban és a kakaóban is, de hiányoznak a tejcsokoládéból vagy a kávéból.

Miért hagy fel a férfi a simogatással és a beszélgetéssel?

„Mielőtt összeházasodtunk, ha elmentünk, mindig fogta a kezem, simogatta a hátam, és szünet nélkül beszélt hozzám. Ma már soha nem fogja a kezem, nem beszélget velem, és csak akkor nyúl hozzám, amikor le akar feküdni velem. „Ugye, ismerős panasz?

A férfi az esküvő után már mindent tud partneréről, amit tudni akar,

és nem kívánja felesleges beszéddel vesztegetni az időt

A férfi az udvarlás ideje alatt többször érinti meg barátnőjét, mint kapcsolatuk ideje alatt bármikor: a férfi majd’ meghal, hogy hozzáérhessen, de a szexuális közeledésre még nem kapott engedélyt, ezért ott ér a nőhöz, ahol csak tud. Amikor végre szabad utat kap a szexuális simogatáshoz, agya többé már nem látja értelmét, hogy visszatérjen a régi szokásokhoz. Ezért inkább a „lényegre” összpontosít. Az udvarlás idején a férfi igyekszik minél több információt begyűjteni: adatokat, tényeket szed össze barátnőjéről, és önmagáról is elmesél mindent. Mire összeházasodnak, már mindent tud a lányról, és nem pazarolja tovább a szót. Ha egy férfi képes megérteni, hogy a női agyat úgy programozták, hogy csak a beszéd révén tud kommunikálni, és tízszer erősebb a simogatás iránti érzékenysége, mint a férfié, megtanulhatja, hogyan sajátítsa el ezeket a készségeket. Igyekezetének szerelmi élete látja hasznát.

Miért tapizós a férfi,

és miért nem ugyanilyen a nő?

Az oxytocin hormont „dédelgető hormonnak” nevezik; akkor szabadul fel, amikor valakit gyöngéden simogatnak vagy átölelnek. Növeli az érintés iránti érzékenységet és a meghittség érzését, s jelentős szerepet játszik a nő kisbabák és férfiak iránti viselkedésében. A szoptatás kezdetekor beindítja a „kibocsátó” reflexet, amely megindítja a tejelválasztást.

Amikor egy nő örömet akar szerezni egy férfinak, és simogatni kezdi, ezt rendszerint úgy teszi, ahogy önmagával szemben is szeretné. Megvakarássza a fejét, megsimogatja az arcát, megdögönyözi a hátát és gyöngéden végighúzza ujjait a hajában. Ez a fajta érintés nem gyakorol különösebb hatást a férfiakra, sőt néha még idegesíti is őket. A férfi bőre sokkal kevésbé érzékeny az érintésre, mint a nőé, hogy vadászat közben kevesebb fájdalmat vagy sérülést érezzen. A férfiak csak egy helyen szeretik, ha megérintik őket, ott viszont annál többször. Ez az eltérés jelentős súrlódásokat szokott okozni. Amikor a férfi úgy dönt, hogy érzékien megsimogat egy nőt, akkor úgy teszi, ahogy önmagával szemben is szeretné: belemarkol a mellébe vagy az ágyékába. A nő ezt utálja a legjobban, és érzései mindkét félben bosszúságot keltenek. Ha a nő és a férfi megtanulják, hogyan simogassák egymást úgy, hogy az egyéni igényeiket kielégítse és bőrük érzékenységét is figyelembe vegye, kapcsolatuk még boldogabbá válik.

Egybeesik-e a tavasz és a szerelem?

A Természet biológiai órája úgy működik, hogy a nőstények az év meleg időszakában szüljék meg kicsinyeiket, és így az új nemzedék életben maradása biztosítva legyen. Ha egy fajnál a vemhesség ideje mondjuk három hónap, a hímek tavasztájt a legzabolátlanabbak, hogy a kicsik nyárra szülessenek meg. Az. embernél a terhesség kilenc hónapig tart, így a férfi tesztoszteronszintje kilenc hónappal korábban, ősszel a legmagasabb. A régi mondás, miszerint „tavasszal a férfi megszerelmesedik” csak olyan fajra alkalmazható, amelyeknek körülbelül három hónapos kihordási ideje van.

A „tavaszi szeretem” csak az olyan állatokra érvényes,

akik gyorsan hozzák világra kicsinyeiket

A kutatások azt mutatják, hogy a déli féltekén a férfiak tesztoszteronszintje márciusban a legmagasabb, míg az északi féltekén szeptemberben. Kimutatták azt is, hogy a férfiak ezekben a hónapokban sokkal jobban eligazodnak a térképeken, mert a tesztoszteron javít térbeli képességükön. (Ha megnézed meg a 9. fejezetben található grafikont, nyomon követheted, hogyan zajlik ez a folyamat.)

Hogyan gondolkozzunk „szexisen”?

Mivel a gondolkodást kémiai reakciók koktélja váltja ki, könnyen beleélhetjük magunkat abba, hogy szexisek vagyunk. Sok szexterapeuta tanítja ennek a technikáját. A dolog lényege, hogy kizárólag partnerünk pozitív vonásaira koncentráljunk, és olyan izgalmas szexuális élményeket idézzünk fel, amelyeket együtt éltünk át. Az agy reakciója az lesz, hogy beindítja azokat a kémiai anyagokat, amelyek felkeltik a nemi vágyat és kéjvágyat támasztanak. A fenti reakció különösen a rajongási (udvarlási) szakaszban nyilvánvaló, amikor a szerelmes csupán csak a jót látja kedvesében és nemi vágya jóformán nem ismer határt. A szexuális késztetést csökkenti, ha partnerünk negatív tulajdonságaira koncentrálunk, mert megakadályozza, hogy az agy a nemi vágyhoz szükséges kémiai anyagokat kibocsássa.

Hogyan frissítsük fel érzelmeinket?

Ahogy némi akaraterővel „szexisen” lehet gondolkodni, úgy újra bele is lehet szeretni valakibe, ha fel akarjuk támasztani a kapcsolat elején még megvolt hangulatot. Kitűnően szolgálják ezt a célt a gyertyafényes vacsorák, romantikus tengerparti séták vagy a távol eltöltött hétvégék, mert „hormonális feldobottságot” idéznek elő. Ezt az érzést, gyakran neveztek „természetes kábítószeres állapotnak” vagy „szerelmi lebegésnek” is. Azok a szerelmesek, akik a rajongás csodálatos érzését tartósnak vélik, szomorúan csalódnak, viszont ügyes tervezéssel bármikor újrateremthetik, amikor csak kedvük támad rá.

Az „Igazi” megtalálásának titka

A szerelem kéjvággyal kezdődik, ami néhány órától vagy néhány hétig is eltarthat. Ezt követi a rajongás, amely átlagosan három-tizenkét hónapig tart, mielőtt a ragaszkodás létrejön a szerelmesek között. Amikor úgy egy év elmúltával a hormonok átmeneti vakságot okozó koktélja csökkenni kezd, szerelmesünket a valóság kíméletlen fényénél látjuk, és az eleinte bűbájosnak tartott szokásai kezdenek az idegeinkre menni.

A szerelem virága a rózsa. Három nap múlva lehullanak a szirmok,

és csak a kellemetlen, szúrós szár marad utána.

Valaha kedvesnek tartottuk, hogy soha nem talál meg semmit a hűtőben, de most már sikítófrászt kapunk tőle. Szívesen hallgatta régebben, hogy összecsacsogunk mindenfélét, most azonban boldogan megfojtana minket. Gondolatban feltesszük magunkban a kérdést: „Vajon képes vagyok így élni életem végéig? Mi lehet bennünk a közös?”

Könnyen megeshet, hogy semmi közös nincs a szerelmesekben, vagy éppen nincs miről beszélniük. A Természetnek az a célja, hogy egy erőteljes hatású hormon-koktél befolyása alatt összehozza a férfiakat és nőket, mégpedig azért, hogy szaporodjanak, és nem azért hogy gondolkodjanak. Az „Igazi” megtalálása nem több, mint annak eldöntése, hogy hosszú távon mi lesz bennünk és partnerünkben a közös, de ezt még a Természet butító bájitalának elfogyasztása előtt kell végiggondolnunk. Amikor elmúlik a rajongás – és el fog múlni, ezt garantáljuk –, fenn tudunk-e tartani vele olyan tartós kapcsolatot, amelynek alapja a barátság és a közös érdeklődés? Írd le, milyennek szeretnéd látni hosszú távú partnered külső-belső tulajdonságait és érdeklődési körét, és pontosan megtudod, hogy mit is keresel. Bármelyik férfi elképzelheti előre, milyen lesz az ideális partnere, de mihelyst elmegy egy bulira, agyát lángra gyújtja a tesztoszteron. Ettől fogva a hormonális motiváció – a formás lábak, lapos has, kerek fenék, jó mellek és így tovább – alapján keresi az „eszményi” nőt, jóllehet ezek a tulajdonságok csupán a rövid távú szaporodással kapcsolatosak. A nők olyan férfit keresnek, aki érzékeny és odaadó, széles a válla és keskeny a csípője és fantasztikus az egyénisége, mely tulajdonságok mind a gyermekneveléssel, élelemszerzéssel és védelemmel kapcsolatosak. Ezek a kritériumok is a rövid távú biológiai igényekkel vannak összefüggésben, és kevés közük van a modern párkapcsolatok sikeréhez. Amikor leírod az ideális partner tartósan is kívánatos jellemzőit, a listát tartsd mindig magadnál, hogy minden egyes új ismeretségnél – mielőtt még a Természet eluralkodna a gondolataid és a nemi vágyad fölött –, segítsen megőrizni tárgyilagosságodat.

A Természet azt akarja, hogy a lehető legtöbb utódot hozzuk létre, és hatékony kábítószerrel homályosítja el az agyunkat. Ha ezt megértjük és felfegyverkezünk eszményi, tartós párunk munkaköri leírásával, kevésbé valószínű, hogy csapdába esünk, és sikeresebb hajtóvadászatot folytathatunk azon nehezen fellelhető partnerünk után, akivel végül majd boldogan élünk, míg csak meg nem halunk.

TIZENEGYEDIK FEJEZET

Első lépések egy más jövő felé

Azt mondják, jó férfinak lenni, mert az ember meztelen felsőtesttel sétálhat a tunéziai strandon, anélkül, hogy halálra köveznék, nem kell azon törnie a fejét, hogy hol hagyta szét a holmiját, és építőmunkások szeme láttára is elfogyaszthat egy banánt. És nőnek is jó lenni, mert az ember ruhát vehet magának, keresztbe teheti a lábát anélkül, hogy előbb elrendezne ezt-azt, és nyilvánosan pofon csaphat egy férfit anélkül, hogy bárki is elcsodálkozna ezen.

Jó a férfinak, mert nyugodtan vehet uborkát

meg répát anélkül, hogy pironkodnia kellene közben.

A férfiak és nők mások. Se nem jobbak, se nem rosszabbak, csak mások. A tudomány ezzel tisztában is van, de a politikai irányvonal körömszakadtáig tagadja. Van olyan társadalmi és politikai nézet, miszerint a férfiakat és nőket egyenlőként kell kezelni, és mindezt arra a furcsa hiedelemre alapozzák, hogy a két nem azonos, noha mi sincs ettől távolabb.

Valójában mit is akar a férfi, és mit a nő?

A mai férfi számára nem sok változott az évszázadok alatt. Manapság a férfiak 87%-a állítja, hogy életében a munka a legfontosabb, és 99%-uk szeretne élvezetesebb szexuális életet. A modern nők azonban merőben mást tartanak fontosnak, mint egykor anyáik és nagyanyáik.

Sokan közülük hivatást választottak, mert ugyanarra vágynak, mint a férfiak: pénzre, presztízsre és hatalomra. A tanulmányok arra találtak bizonyítékot, hogy a fontos hivatásokban dolgozó nőket ugyanazok a veszélyek fenyegetik, mint a férfiakat: szívpanaszok, gyomorfekély, stressz és idő előtti elhalálozás. A diplomás nők többet isznak és dohányoznak, mint bármikor a történelem során. Az Egyesült Királyságban három nő közül egy dohányzik.

Három nő közül több mint egy évente kilenc napot

hiányzik a munkahelyéről stressz miatt.

A diplomás dolgozó nők 44%-a úgy nyilatkozik, hogy életének legnagyobb stresszforrása a munkája. A BUPA brit magán egészségbiztosító és a Top Sante egészségügyi magazin által ötezer nő közt végzett felmérés azt mutatja, hogy a nők 66%-a szerint a munkahelyi hajszoltság káros az egészségére.

A legtöbb nő a kérdésekre azt válaszolta, hogy ha anyagilag megengedhetné magának, inkább otthon maradna, vagy a dologtalan nők életét élné, és csak 19%-uk mondta azt, hogy szívesen dolgozna teljes munkaidőben. Egy Ausztráliában végzett hasonló felmérés szerint a 18-65 közötti nők mindössze 5%-a preferálta a hivatását, és mindegyikük az anyaságot tette első helyre. A 31 és 39 közti korcsoportban a nők 60%-a az anyaságot tartja a legfontosabbnak, szemben a diplomás nők 2%-ával. A 18 és 30 közti nők 31%-ánál is az anyaság a legfontosabb, és a karrier csak 18%-uknál került első helyre.

A nők 80%-a a hagyományos család formában történő gyermeknevelést tette az első helyre, ezzel is bizonyítva, hogy az agresszív médiareklám és a feminizmus nincs akkora hatással a nők felfogására, mint korábban hitték. A modern nők értékrendje és prioritásai alapvetően azok maradtak, mint a megelőző évszázadokban voltak. Az egyetlen drámai változás, hogy a modern nők 93%-nak létfontosságú az anyagi függetlenség, és 62%-uk nagyobb beleszólást szeretne a politikába – más szóval nem akarnak a férfiaktól függni.

Magánéletében a nők mindössze 1%-a tartotta a szexet a legfontosabbnak, szemben a bizalmat választók 45%-val, és a tiszteletet lényegesnek érzők 22%-val. A nőknek csak 20%-a nyilatkozott ügy, hogy remek a szexuális élete, 63%-uk viszont azt mondta, hogy partnere nem túl jó szerető.

Összességében véve az anyaság még mindig első helyen szerepel a nők beteljesülést nyújtó elvárásai között. Sok diplomás dolgozó nő bevallja, hogy csak a pénzért dolgozik, és többségük városban él, ahol a létfenntartás elképzelhetetlen két jövedelem nélkül. Sokan úgy vélik, nemesebb cél előteremteni a következő nemzedék élelmezésének, öltöztetésének és iskoláztatásának költségeit, mint a felnevelésük. A nők jobban szeretnek gyermekneveléssel foglalkozni, mint a férfiak, és sajnálatos módon ezt a feladatot sok férfi nem sokra becsüli addig, míg nagyszülő nem lesz.

Foglalkozásbeli választási lehetőségek

Mindent összevetve a foglalkozások terén nem sok változás következett be: a férfiak ma is elsősorban a térbeli képességeken alapuló hivatásokat választják. Növekedett viszont azoknak a férfiaknak a száma, akik hagyományosan női foglalkozást választanak, a tudományos kutatások viszont azt igazolják, hogy ezeknek a férfiaknak többé-kevésbé női beidegzéséi agyuk van. Nyilvánvaló példa erre a fodrászat vagy a kreatív művészetek, kevésbé nyilvánvaló a tanácsadás vagy a tanítás.

A nők számára azonban néhány dolog megváltozott. Az Egyesült Államokban a dolgozó nők 84%-a az informatikai és szolgáltató szektorban vállalt állást. A nyugati világban az új vállalkozások felét, kétharmadát nők indították el, és a vezető, adminisztratív és irányítási posztok 40%-át töltik be.

Egy hagyományosan férfi-hierarchiában dolgozó nő számára

két választási lehetőség kínálkozik: vagy felmond vagy megférfiasodik.

A hagyományos férfi-hierarchiában a nőknek még mindig küszködniük kell, hogy vezető beosztásba kerüljenek, s mint láthattuk, a legtöbb nő amúgy sem vágyik ilyen állásokra. A legtöbb politikai rendszerben a politikusok kevesebb, mint 5%-a nő, bár a média 50%-ban velük foglalkozik. Ha egy nő hagyományos férfi-hierarchiában dolgozik, két módon érhet el sikert: ha felmond, vagy ha olyan állást szerez, ahol egyenlőként kezelik a nőket, vagy pedig úgy viselkedik, mint egy férfi. A férfiasság előtt még ma is megnyílnak az ajtók, és a felmérések azt bizonyítják, hogy a férfiasabb öltözködésű nőket hamarabb nevezik ki vezetői posztokra, mint a nőiesen öltözködőket, még akkor is, ha maga a döntéshozó is nő. A felvételi beszélgetéseket vezető férfiak jobban szeretik azokat a jelentkezőket, akik nem illatosítják magukat.

Az üzleti élet nőiesítése

A férfias jellemvonások és értékek nagy segítségünkre vannak, hogy karriert csináljunk, de a női értékek egyre nagyobb szerepet játszanak abban, hogy megmaradjunk a karrier csúcsán.

A legtöbb szervezet hagyományosan férfi-hierarchián alapul, melynek vezetője egy erőteljes személyiségű férfi, akinek hitvallása a „kövessetek, máskülönben...!” Manapság az ilyen szervezetek egyre inkább ritkaságszámba mennek, ahogy azok a bunkók is, akik olt küzdöttek fel magukat a csúcsra, ahol az ésszel szemben a bunyót részesítették előnyben; az ilyeneket manapság széles körben lenézik. A létra tetejére kívánkozik meg kell, hogy értsék, miféle prioritások vezetnek egy férfit, de a női értékrend ma már sokkal alkalmasabb arra, hogy az egész rendszert hatékonyan, harmonikusan és ennél fogva sikeresen igazgassuk.

Legfelső szinten a férfias értékek hangsúlyozása belső hatalmi harcokhoz vezet. Az ilyen elveket vallók egyedül akarnak tovább masírozni, amikor nem tudnak megegyezésre jutni. A kezdeményezésnek és az intuitív megérzésnek nincs helye a legjobb képet mutató és nyújtó küzdelemben, függetlenül attól, hogy az új stratégiák vagy az asszociatív gondolkodás újabb fejlesztésre vagy terjeszkedésre biztat. A női értékek azonban a közös munka, együttműködés és kölcsönös függés mellett teszik le a voksukat, amelyek sokkal alkalmasabbak egy szervezet stratégiai adottságaihoz és humán-erőforrásaihoz. Ez persze nem azt jelenti, hogy a férfiaknak nőiesedniük, a nőknek pedig férfiasodniuk kellene, de a férfiaknak és nőknek meg kell érteniük, hogy a csúcsra vezető úton még ha más-más időben is, de mindkét nem értékrendje létfontosságú valamennyiünk számára.

Korrekt-e ez politikailag?

Hat olyan országban több mint tízezer konferencia-küldött között végeztünk felmérést, akiknek hazájában a politikai igazságosság igen nagy tiszteletnek örvend, és úgy találtuk, hogy a férfiak 98%-a és a nőknek 94%-a érzi azt, hogy a politikai igazságosság nyomasztó koncepcióvá vált, amely elnyomja szólásszabadságukat, vagyis cenzúra nélkül nem mondhatják ki, amit éreznek.

A nemek szerinti politikai igazságosságot eredetileg a nemi előítéletektől terhes viselkedésformák, nyelvezet, férfi-női egyenlőtlenségek leküzdésére szánták, hogy a nők is esélyegyenlőséghez jussanak. Feltételezések szerint a nőket elnyomják az erős férfiak, de nyilvánvaló, hogy a politikai igazságosságot a többség nem támogatja. Működik-e valaha is ez. a rendszer? A tudósok nem sok jövőt jósolnak neki. A férfiak és nők egymillió éven át fejlődtek, hogy azok legyenek, akikké mára váltak, és valószínűleg újabb egymillió év kell ahhoz, hogy be is tudjanak illeszkedni egy politikailag valóban igazságos környezetbe. Ma az emberiség legnagyobb problémája az, hogy viselkedési koncepciói és magasröptű eszményei egymillió évvel haladják meg genetikai valóságát.

Biológiai összetételünk nem sokat változott

A fiúk a tárgyakkal akarnak játszani, a lányok az emberekkel akarnak kapcsolatba kerülni. A fiúk uralkodni akarnak, irányítani és a csúcsra jutni, a lányokat jobban érdekli az erkölcs, a kapcsolatok és az emberek. Az üzleti és politikai élet sűrűjében a nők még ma is kisebbséget alkotnak, bár már nem a férfiak elnyomása miatt. A nőket egyszerűen nem érdeklik ezek a dolgok.

Az esélyegyenlőséget hirdető munkáltatók legjobb szándékai ellenére

a fiúk továbbra is makacsul a műszaki és térbeli képességet igénylő állásokat,

a lányok az emberi kapcsolatokat igénylő munkákat keresik.

Az izraeli kibucokban évek óta próbálják felszámolni a fiúk és lányok nembeli sztereotípiáit. Nem nélküli, semleges jelleg nyomja rá bélyegét a gyermekruházatra, cipőre, hajviseletre és életmódra. A fiúkat megpróbálják rávenni, hogy babázzanak, varrjanak, kössenek, főzzenek és takarítsanak, a lányokat pedig arra biztatják, hogy focizzanak, fára másszanak és célba dobjanak.

A kibuc az eredeti elképzelés szerint egy olyan nemileg semleges társadalom lett volna, amelyben nincsenek merev szabályok egyik nem számára sem, és a tagoknak a csoporton belül esélyegyenlőségük és egyenlő mértékű felelősségük van. Törölték a nyelvezetből az olyan nemi előítéletre utaló szavakat vagy kifejezéseket, mint „a nagyfiúk nem sírnak” és „a kislányok nem játszanak a porban”, és a kibuclakók azt állították, hogy a nemek közti teljes szerepcserét valósították meg. Akkor hát mi történt?

A kibucmozgalom kilencven éve után a felmérések azt mutatják, hogy a kibucban élő fiúk állandóan agresszívan és engedetlenül viselkedtek, hatalmi csoportokat alkottak, egymás közt verekedtek, hierarchiát alkottak és egyezkedtek, míg a lányok szoros együttműködésben, konfliktusokat kerülve, szeretetteljesen viselkedtek, barátkoztak és osztoztak meg mindenben. Ha iskolai tantárgyaikat és kurzusaikat maguk választhatták meg, mindegyikük szex-specifikus kurzust választott: a fiúk fizikát, műszaki tudományokat és sportot tanultak, a lányok tanárok, tanácsadók, ápolónők és személyzeti vezetők lettek. Időtöltéseikben és foglalkozásukban biológiájuk irányította őket, amely megfelelt agyuk beidegzésének.

Ezekben a társadalmakban a semlegesen nevelt gyermekekről készült tanulmányok azt mutatják, hogy a gyermekben a nembeli különbségeket vagy preferenciákat nem csökkenti az anya-gyermek kötelék megszüntetése, hanem olyan nemzedéket nevel fel, akik elhagyatottnak érzik magukat, összezavarodtak és valószínűleg szerencsétlen felnőttek lesznek belőlük.

A legutolsó szó jogán...

A nők és férfiak közti kapcsolatok a súlyos nembeli különbségek ellenére is működnek. Ez elsősorban a nőknek köszönhető, akikben megvan a kapcsolatok és a család irányításához szükséges készség. Képesek arra, hogy megérezzék a beszéd és viselkedés mögötti motivációt és jelentéseket, és ezért előre meg tudják jósolni a végeredményt, vagy fel tudnak lépni a problémák elkerülése érdekében. Ha minden nemzetnek női vezetője volna, az előbb említett tényező önmagában is biztonságosabb hellyé tenné a világot. A férfiak arra alkalmasak, hogy vadásszanak, élelmet szerezzenek, hazataláljanak, belebámuljanak a tűzbe és szaporodjanak – ennyi az egész. A mai életkörülmények között új fennmaradási módokat kell tanulniuk, ahogyan a nőknek is.

A kapcsolatokat az futtatja zátonyra, amikor a férfiak és nők nem ismerik cl, hogy biológiailag másfélék, és amikor mindkettő azt várja, hogy a másik megfeleljen az elvárásainak. A kapcsolatokban átélt stresszt főképp az a hamis elképzelés okozza, hogy a férfiak és nők mostanra egyformák lettek, és ugyanazok a prioritásaik, vágyaik és ösztöneik.

Az emberi történelemben most először nevelünk és taníttatunk egyforma módon fiúkat és lányokat, azt próbálva megmagyarázni nekik, hogy egyenlőek, és mindegyikük olyan adottságokkal rendelkezik, mint a másik. Azután felnőttként összeházasodnak, és egy reggel arra ébrednek, hogy minden módon, formában és alakban különböznek egymástól. Nem csoda, hogy a fiatalok kapcsolatai és házasságai olyan katasztrofális képet mutatnak. Minden olyan elképzelés, amely a szexuális egyformaságot hangsúlyozza, igen veszélyes, mert ugyanazt a viselkedést várja el férfiaktól és nőktől, akiknek pedig különböző az agyi beidegződése. Néha nehéz megérteni, hogy a Természet miért tervezett ilyen szemmel látható meg nem felelést a nemek között, de ez csak úgy tűnik, mivel biológiánk annyira meghasonlott jelenlegi környezetünkkel.

Örömünkre szolgálhat viszont, ha megértjük é különbségek eredetét, nemcsak könnyebben élünk együtt ezekkel, de értékelni fogjuk és végül még élvezzük is őket.

A férfiak hatalmat, sikert és szexet akarnak. A nők kapcsolatokat, stabilitást és szerelmet. Ezen felháborodni annyit ér, mint az eget szidni az eső miatt. Ha belenyugszunk abba, hogy esik, ernyővel vagy esőkabáttal védekezhetünk az időjárás ellen, és az többé nem jelent problémát. Ugyanígy, ha előre számítunk a különbségeink miatt a kapcsolatokban beálló nehézségekre vagy konfliktusokra, akkor meg is tudjuk majd oldani azokat, amikor bekövetkeznek.

Az agykutatás nap mint nap új és izgalmas felfedezésekkel örvendeztet meg bennünket; újdonságokat tudhatunk meg arról, hogyan működik az agyunk, s új magyarázatot kaphatunk olyasmikre is, amiket eddig készpénznek hittünk. Egy anorexiás lány, ha belenéz a tükörbe, kövérnek vagy túlsúlyosnak látja önmagát. Amit lát, az valamiképp a valóságának eltorzulása. A londoni Great Ormond Street Kórház orvosa dr. Bryan Lask 1998-ban agyletapogatással vizsgálta anorexiás kamaszok agyát, és úgy találta, hogy csaknem mindegyiküknél csökkent az agy vérellátása ott, ahol a látóközpont van. Munkája egyike annak a több tucat tanulmánynak, amelyek feltárják azt, hogy mi történik az agyban, amikor „megkergül a rendszer”.

A tudósok egybehangzó és támadhatatlan bizonyítékot szolgáltatnak arról, hogy agyunk szerkezetét biokémiai anyagok alakítják ki a méhen belül, és az agyunk később határozza meg, hogy mit részesítünk előnyben. Többségünknek még sincs többmillió dolláros agyletapogató berendezésre szüksége ahhoz, hogy tudja, a férfiak nem figyelnek oda és a nők nem tudnak térképet olvasni. A berendezés csak magyarázattal szolgál arra, ami gyakran oly magától értetődő.

E könyvben olyan információkat tártunk eléd, kedves Olvasó, amelyekkel tudat alatt bizonyára már tisztában voltál, de tudatosan eddig még nem próbáltál megérteni.

Döbbenetes, hogy a XXI. század elején még mindig nem tanítjuk iskoláinkban a férfi és a női kapcsolatok mikéntjét! Szívesebben tanulmányozzuk az útvesztőkben rohangáló patkányokat vagy csodáljuk, hogyan veti a hátraszaltókat, a banánjutalomban reménykedő majom. A tudomány lassú, nehézkes diszciplína, és évekbe telik, míg eredményei megtalálják az utat oktatási rendszereinkbe.

Éppen ezért Te, kedves Olvasó, saját magadat kell, hogy oktasd. Csak így remélheted, hogy olyan boldog és beteljesülést nyújtó kapcsolatban élhetsz, amit minden nő és férfi megérdemelne.

BIBLIOGRÁFIA

Antes, J.R., McBridge, R.B., and Collins, J.D. „The effect of a new city route on the cognitive maps of its residents”. Environment and Behaviour, 20, 75-91. (1988)

Baker, Robin. Sperm Wars: Infidelity, Sexual Conflict and other Bedroom Battles, Fourth Estate. Allen & Unwin. 1997 Barash, D., Sociobiology, London: Fontana. 1981

Beatty, W.W., and Truster, A.I., „Gendet differenccs in geographical knoededge”. Sex Roles, 16, 565-590. 1987

Beatty, W.W., „The Fargo Map Test: A standardised method for assessing remote memory for visuospatial iníormarion”. Journal of Clinical Psychology, 44, 61-67. 1988 Bccker, J.B., Marc Breedlove, S., and Crews, D. Behavioural Endocrinology The MIT Press/Bradford Books. 1992

Benbow, C.R and Stanley, J.C., ‘Sex DifFerenccs in Machematical Reasoning Ability; more facts’, Science. 222 1983, 1029-31.

Biddulph, Steve & Biddulph, Sharon. More Secrets of Happy Children. HarperCollins. 1994

Biddulph, Steve, Raising Boys. Finch Publishing, Australia. 1997

Bluin, D., Sex on the brain. Viking, Penguin.

Botting, Kate & Douglas, Sex Appeal Boxtree Ltd, Great Britain. 1995

Brasch, R., How Did 1t Begin? HarperCollins, Australia. 1965

Brasch, R., How Did Sex Begin? HarperCollins, Australia. 1990

Brown, M.A. and Broadway, M.J., „The cognitive maps of adolescents: Confusion about inter-town distances”. Professional Geographer, 33, 315-325. 1981

Buiss, David, The Evolution of Desire, Basic Books.

Cabot, Dr Sandra, Doni Let Your Hormones Rule Your Life, Womens Health Advisory Service, Sydney. 1991

Chang, K.T., and Antes, J.R., „Sex and cultural differences in map rcading”, The American Cartographer, 14, 29-42. 1987

Coates, Jennifer, Women, Men and Language. Longman. 1986,

Collis, Jack, Yes You Can. HarperCollins, Australia. 1993

Crick, F., The Astonishitig Hypothesis. Touchstone Books. 1995

Darwin, C., The Voyage of Charles Darwin, Ariel, London. 1978

Dawkins, R., The Selfish Gene, Oxford University Press. 1976

Dawkins, R., The Blind Watchmaker, London, Penguin. 1988

Deacon, T., Lane, A., The Symbolic Species: The Co-Evolution of Language and the Human Brain.

DeAngelis, Barbara, Secrets about MEN Every Woman Should Know, Thorsons Publishing Group, UK.

DeVries, G.J., De Bruin, J.P.C., Uylings, and Corner, M.A., The relatiomhip between Structure and Function, Progress in Brain Research, Vbl 61. Elsevier. 1984

Diamond, J., The Rise and Fall of the Third Chimpanzee, Vintage, London. 1992

Dixon, N., Our Own Worst Enemy London, Futura. 1988

Dejong, F.H. & Van De Poll, N.E., ‘Relatiomhip Between Sexual Behaviour in Male and Female Racs: Effects of Gonadal Hormones’, Progress in Brain Research, 61, De Vries, G.J. et al. (eds.), Elsevier, Amsterdam 1984, 283-302

Dorner, G., ‘Prenatal Stress and Possible Aetiogeneric Factors of Homosexuality in Human Males’, Edokrinologic, 75, 365-68. 1980

Dubovsky, S. L., Norton, W.W., Mind-Body Deception. W.W. Norton & Co. 1997

Edelson, Edward, Francis Crick and James Watton: And the Building Blocks of Life, Oxford University Press. 1998.

Ehrhardt, A.A. and Meyer-Bahiburg, H.F.L, ‘Effects of Prenatal Sex Hormones on Gender-Related Behaviour’, Science, 211(1981), 1312-14.

Ellis, H., Man and Woman, 8ct Edition rev. William Heinemann (Medical Books), London. 1934

Ellis, Lee Research Methods on the Social Sciences, Minot State University. 1994

Farah, Martha J” „Is Visual Imagery Really Visual? Overlooked Evidence From Neuropsychology”, Psychological Review 95, 307 – 17. 1988

TARTALOM

BEVEZETŐ

Vasárnapi kirándulás

Miért volt olyan nehéz megírni ezt a könyvet?

ELSŐ FEJEZET Egy fajhoz, de egy világ választja el őket Egy nagyszerű teremtmény evolúciója

Ami kézenfekvő

Más-más munkaköri leírás

A „sztereotip” érv

Csupán férfi-összeesküvés volna?

A mi – szerzői – álláspontunk

A „Természet kontra nevelés” örök vitája

Emberi útikalauzunk

Hogyan váltunk ilyenné?

Ki gondolta, hogy ide jutunk?

Miért nem segíthet a papa és a mama?

Valahol mi is csak állatok vagyunk

MÁSODIK FEJEZET Magától értetődik

A nő mint rádiólokátor

A szemük is másképp áll

A nőnek hátul is van szeme?

Miért lát meg mindent a nő?

A felszívódott vaj sikamlós esete

A férfi és a stírolás

Hiszem, ha látom

Miért inkább a férfi vezessen éjjel?

Miért van a nőnek hatodik érzéke”?

Miért képtelen a férfi hazudni a nőnek?

Csupa fül vagyunk

A nő hallása is jobb

A nő a sorok közt is olvas

A férfinak térhallása van

Miért nem figyelnek a fiúk?

A férfi elsiklik a részletek felett

Az érintés varázsa

A nők bőre érzékeny

Miért olyan vastagbőrűek a férfiak?

Az élet íze

A nő kiszagolja

Az X-akták

Miért tartják „tuskánok” a férfiakat?

HARMADIK FEJEZET Az agy: az alfa és az ómega

Miért vagyunk eszesebbek a többinél?

Agyunk területvédő funkciója

Sikergyanús agyak

Mi hol van az agyban?

Az agykutatás kezdetei

Hogyan elemzik az agyat?

Miért kapcsolnak jobban a nők?

Miért tud a férfi „egyszerre csak egyet csinálni”?

A fogmosás-teszt

Miért vagyunk azok, akik?

A magzat programozása

Az agy-beidegződési teszt

Az eredmény kiszámítása

Az eredmény elemzése

Átfedés

Az utolsó szó jogán...

NEGYEDIK RÉSZ Beszélni és odafigyelni

A „kék vagy arany cipő”-stratégia

A férfi beszédkészségének fogyatékosságai

A fiúk és az iskola

Miért remek társalgó a nő?

A nő beszédkényszere

A hormonális kapcsolat

A nők imádnak dumálni

A férfiak magukban tűnődnek

„Néma gyereknek...”

A nők hangosan gondolkodnak

A hangosan gondolkodás hátulütője

A nő csak beszélget; de a férfi nyaggatásnak veszi

Új stratégia kell!

Hogyan beszélgetnek a férfiak?

A nők csaponganak

Az agyletapogatás eredményei

A férfiakkal folytatott beszélgetés stratégiái

Miért szeretik a férfiak a nagy szavakat?

A nők szavakkal jutalmaznak

A nők áttételesen gondolkodnak

A férfiak egyenesen beszélnek

Mi a megoldás?

Hogyan sarkalljunk tettekre egy férfit?

A nő érzelemtől átszínezve, a férfi szó szerint érti

Hogyan figyel a nő?

A férfi rezzenetlen arccal figyel

Hogyan hümmögjünk hatásosan?

Hogyan vegyük rá a férfit; hogy odafigyeljen?

A kislányos csicsergés

ÖTÖDIK FEJEZET Térbeli képesség Térképek, célpontok és a beparkolás

A válás felé vezető út térképe

Nembeli sajátosságok

Akcióban az élelemszerző

Miért tudja a férfi, merre kell mennie?

Miért éppen a fiúk lógnak videós játéktermekben?

A fiúk agya másként fejlődik

Diana és a bútorok

A térbeli képesség próbája

Hogyan navigálnak a nők?

Mi van, ha nem tudod, merre van észak?

A repülő térkép

A fejjel lefelé fordított térkép

A végső próba

Hogyan kerüljük el a veszekedést?

Mit ne tegyünk vezetés közben

Hogyan add be a nőnek?

A beállás kínjai

Jó ez így?

A térbeli képesség szerepe az oktatásban

A térbeli készségen alapuló hivatások

Biliárd és atommag

A számítógépipar

A matematika és a könyvelők

Mindenki egyenlő lévén...

Játékos fiúk

És hogyan éreznek a nők?

Javíthatunk-e térbeli képességünkön?

Hasznos fortélyok

Száz szónak is egy a vége

HATODIK FEJEZET Gondolatok, álláspontok, érzelmek és egyéb katasztrófák

Másképpen működünk

A fiúk szívéhez a tárgyak, a lányokéhoz az emberek állnak közel

A fiúk versengenek, a lányok összefognak

Amiről beszélgetünk

Milyen szeretne lenni a modern férfi és a mai nő?

Az agy és az érzelem

A nő a kapcsolatokat értékeli, a férfi a munkát

Miért tesz-vesz örökké a férfi?

Miért hagyják el egymást a férfiak és a nők?

Miért utálja a férfi, ha nincs igaza?

Miért leplezik érzéseiket a férfiak?

Miért érzik jól magukat a férfiak férfitársaságban?

Miért utálja a férfi, ha tanácsot adnak neki?

Miért akar a férfi mindent egyedül megoldani?

Miért vezeti le a nő beszéddel a stresszt?

Miért hallgat a férfi, amikor stresszes?

A térbeli képesség probléma-megoldó szerepe

Miért váltogatják a férfiak a tévécsatornákat?

Hogyan bírjuk szóra fiainkat?

Amikor mindketten remegünk az idegességtől

Az abszolút kirekesztés

Mivel idegeníti el a férfi a nőt?

Miért képtelen a férfi a nő érzelmi kitöréseit kezelni?

Sírni is szabad

Az étteremben

Bevásárlás: az egyiknek öröm, a másiknak gyötrelem

Amit szívesen hallanak a nők

HETEDIK FEJEZET Testünk boszorkánykonyhája

Hormonjaink uralma alatt

A szerelem vegykonyhája

A hormonok alkímiája

Miért termékenyebbek a szőkék?

A PMS és a nemi ösztön

Drasztikus hormonok

Áldás vagy átok a tesztoszteron?

A repülő tányérok esete

Miért agresszívak a férfiak?

Miért adnak bele mindent a férfiak?

A tesztoszteron és a térbeli képesség

Miért utál a nő két kocsi közé beparkolni?

Matematika és a hormonok

A modern férfi vadászösztöne

Miért pocakosodik a férfi és a nőnek miért a feneke terebélyesedik?

NYOLCADIK FEJEZET A fiúk már csak fiúk maradnak... vagy mégsem?

Melegek, leszbikusok és transzszexuálisok

A homoszexualitás története

Genetika vagy szabad akarat?

Miért az apát okolják?

Meleg karnevál Sydneyben

Változtathatunk-e a „választáson”?

Az egypetéjű homoszexuális ikrek esete

A génjeinkben van

A „homo-gén”

Meleg ujjlenyomat

Homoszexuális családok

Hogyan lesz a heteroszexuális patkányból homoszexuális?

Meleg csecsemők

Hogyan válik valaki leszbikussá?

A transzszexuális agy

Biológiai felépítésünk rabjai lennénk?

Miért vannak úgy oda látszólag a szexért a melegek és a leszbikusok?

Miért nem látszik minden meleg férfin, hogy homoszexuális?

És a leszbikusok?

KILENCEDIK FEJZET A férfi, a nő és a szex

A szex kezdetei

Hol fészkel a szex az agyban?

Miért képtelen a férfi uralkodni magán?

Miért hűséges a nő?

Ha a férfi gáztűzhely, a nő villanysütő

Miért szólalkozunk össze a szexen?

A nemi vágy és a stressz

Hányszor csináljuk?

A szex hatása az agyra

A szex egészségjavító hatása

Monogámia és poligámia

Miért vágynak több partnerre a férfiak?

A „kakas-effektus”

Miért akarja a férfi, hogy a nő kurvásan öltözködjön? (De csak otthon.)

Miért „háromperces-csoda” minden férfi?

A golyójáték

A golyó is agyas

A férfi és a „gusztálás”

Mit tehet a férfi?

Amit hosszú távon szeretnénk

Miért van, hogy a férfi „csak egyet akar”?

Miért múlik el hirtelen a szex?

Mit várnak a férfiak a szextől?

Mit várnak a nők a szextől?

Miért hallgatnak a férfiak szex közben?

Céltárgy: az orgazmus

Mitől indulunk be?

Egymáshoz közeledve

Az ajzószerek mítosza

A férfiak és a pornó

Vannak-e fehérmájú nők?

Világosban vagy sötétben?

TIZEDIK FEJEZET Házasság; szerelem, romantika

Miért igényli a nő a monogámiát?

Miért nem bírja a férfi a kötöttséget?

Hol fészkel a szerelem az agyban?

A szerelem. Miért zúgnak bele a férfiak és miért szakítanak a nők?

Miért képtelen kimondani a férfi, hogy „szeretlek”?

Hogyan tudja a férfi különválasztani a szerelmet a szextől?

A nő szerelmeskedik a férfi szeretkezik

Miért ő a legszebb?

Vonzzák-e egymást az ellentétek?

A fizikai ellentétek vonzása

A titok nyitja: a csípő-derékbőség arány

A férfiak és a romantika

Néhány holtbiztosan „romantikus” tipp férfiak számára

Miért hagy fel a férfi a simogatással és a beszélgetéssel?

Miért tapizós a férfi, és miért nem ugyanilyen a nő?

Egybeesik-e a tavasz és a szerelem?

Hogyan gondolkozzunk „szexisen”?

Hogyan frissítsük fel érzelmeinket?

Az „Igazi” megtalálásának titka

TIZENEGYEDIK FEJEZET Első lépések egy más jövő felé

Valójában mit is akar a férfi, és mit a nő?

Foglalkozásbeli választási lehetőségek

Az üzleti élet nőiesítése

Korrekt-e ez politikailag?

Biológiai összetételünk nem sokat változott

A legutolsó szó jogán...

BIBLIOGRÁFIA